Справа № 161/8823/21 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/556/22 Категорія: 44 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Поляка П. П.,

представника відповідача Коваль І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС України у Волинській області, Державної казначейської служби України, Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління національної поліції у Волинській області, про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 03.03.2016 року ним було зареєстровано транспортний засіб INFINITY EX35, д.н.з. НОМЕР_1 . 08.09.2016 року працівниками оперативного підрозділу ГУНП у Волинській області на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2016 року по справі № 161/7548/16-к про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000066 від 22.04.2016 року, вилучили у нього належний йому вищевказаний транспортний засіб. Надалі арешт автомобіля було скасовано, проте під час досудового розслідування транспортний засіб йому так і не був повернутий. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2017 року у справі № 161/3483/17, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26.04.2018 року та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.09.2019 року, було встановлено, що державна реєстрація нерозмитненого автомобіля, який визнано речовим доказом, була незаконна та зобов`язано орган обвинувачення вжити всіх необхідних заходів для вирішення питання щодо сплати митних платежів або звернення автомобіля в дохід держави. Відтак, відбулася незаконна реєстрація транспортного засобу, яка в подальшому була скасована, оскільки для реєстрації автомобіля відповідачем Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області використано підроблені документи. Про підстави скасування реєстрації та документів, на підставі яких саме відповідачем незаконно був зареєстрований транспортний засіб, позивач дізнався після отримання висновку Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області (далі РСЦ МВС у Волинській області.

Позивач вважає, що внаслідок протиправних дій РСЦ МВС у Волинській області (порушення процедури державної реєстрації транспортного засобу), який є органом державної влади, позивачу спричинено шкоду, яка повинна відшкодовуватися державою, оскільки його було позбавлено права власності на транспортний засіб. Зазначає, що внаслідок порушення процедури державної реєстрації автомобіля йому завдано матеріальну шкоду в розмірі вартості автомобіля 571133,74 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь 571133,74 грн матеріальної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення місцевого суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Основні доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що саме висновком Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 09.08.2016 за №31/3-1731 було встановлено факт неправомірних дій працівника ТСЦ ОСОБА_3 , оскільки подані на реєстрацію документи були підроблені та належним чином не перевірені працівником ТСЦ 0741. Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 законно набув у власність транспортний засіб,однак його первісна реєстрація була визнана незаконною та скасована, встановленим є факт наявності шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. Тобто, вважає, що судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

У відзиві Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області вказує, що вважає подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин та заявлених вимог до РСЦ МВС. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у поданій позовній заяві щодо заподіяння йому відповідачем зазначеної майнової шкоди, а також наявності усіх необхідних складових для покладення обов"язку із відшкодування йому шкоди на державу перед судом не доведено. З огляду на відсутність належних та допустимих доказів наявності порушених посадовою або службовою особою відповідача прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку у спосіб, визначений позивачем, місцевий суд дійшов висновку, що позов про відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягає.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 затверджено "Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (далі - "Порядок №1388"), згідно з пунктом 1 якого визначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до пункту 5.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (далі - "Інструкція №379"), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких несанкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС "Автомобіль" та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.

Пунктом 40 Порядку №1388, передбачені підстави зняття з обліку транспортних засобів. Зокрема визначено, що у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2016 року позивачем ОСОБА_1 було проведено реєстрацію автомобіля INFINITY EX35, кузов № НОМЕР_2 та видано д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 11, 14-15).

Згідно з висновком Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 09.08.2016 року № 31/3-1731, встановлено, що «…відповідно до наданих матеріалів реєстрації транспортного засобу INFINITY EX35, кузов № НОМЕР_2 , 08.09.2015 року працівником TCЦ 0741 ОСОБА_3 було прийнято матеріали та рішення щодо проведення реєстрації ТЗ, привезеного з-за кордону по ВМЛ, вищевказаного транспортного засобу за ОСОБА_4 . До матеріалів про реєстрацію додані наступні документи: вантажно-митна декларація № 205070000/2015/042666, довідка-рахунок серії ААЕ № 352703, квитанція про сплату за спецпродукцію та надання платних послуг, сертифікат відповідності серії ДІ № 176323.

Проведеною перевіркою встановлено, що згідно баз даних документи, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу INFINITY EX35, кузов № НОМЕР_2 , а саме: вантажно-митна декларація № 205070000/2015/042666 в базі даних відсутня; довідка-рахунок серії ААЕ № 352703 видана ПП «БРОК-АВТО» на транспортний засіб марки VOLKSVAGEN GOLF на ім`я громадянина ОСОБА_5 , а в документах згідно бази даних НАІС видавалась довідка-рахунок НОМЕР_4 .

Згідно з інформацією з Національної бази України транспортний засіб INFINITY EX35, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_2 , 07.02.2013 року знятий з обліку у зв`язку із анулюванням реєстрації.

Вищевказані обставини стали підставою для порушення кримінального провадження № 0000066.

22.04.2016 року СУ ГУНП у Волинській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, а саме: невстановлені особи використали завідомо підроблені документи у територіальному сервісному центрі 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, які в подальшому стали підставою для незаконної реєстрації транспортних засобів - легкового універсалу INFINITY EX35, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_2 , та розпочато кримінальне провадження № 0000066.

Постановою ст. слідчого СУ ГУНП у Волинській області майора поліції Желєзної-Бондарук Н.О. від 06.06.2016 року у кримінальному провадженні № 0000066 від 22.04.2016 року транспортний засіб легковий універсал INFINITY EX35, 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2016 року в рамках кримінального провадження № 0000066 вирішено накласти арешт на транспортний засіб легковий універсал INFINITY EX35, 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 16).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 161/3483/17 від 11.10.2017 року ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України було виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КК України, у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення (а.с.20-24).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26.04.2018 року та постановою Верховного Суду від 24.09.2019 року даний вирок залишений без змін, отже він набрав законної сили і є чинним.

Також вищевказаним вироком суду питання повернення речового доказу - транспортного засобу INFINITY EX35, кузов № НОМЕР_2 , не було вирішено, оскільки державна реєстрація нерозмитненого транспортного засобу була незаконна через подання неналежних документів, суд зобов`язав орган обвинувачення вжити всіх необхідних заходів для вирішення питання щодо сплати митних платежів або звернення автомобіля в дохід держави (а.с. 20-28).

Разом з тим, до матеріалів справи додано копію ухвали судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 р., якою клопотання ОСОБА_1 задоволено та арешт, накладений на вказаний автомобіль в межах кримінального провадження, скасовано.

Як вбачається з інформації за результатом аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України, вказаний автомобіль INFINITY EX35, кузов № НОМЕР_2 , вперше був зареєстрований в Україні за ОСОБА_6 як придбаний в торговельній організації (ТСЦ 3242) 26.08.2010 року, однак 07.02.2013 року знятий з обліку у зв"язку зі скасуванням реєстрації.

08.09.2015 р. було видано тимчасовий талон на ОСОБА_4 за заявою власника для реєстрації, у тому числі при уточненні реєстраційних даних ТЗ.

Вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торговельній організації, відбувалася 09.09.2015 р. за новим власником ОСОБА_4 та пізніше здійснювалась перереєстрація на інших власників.

За позивачем ОСОБА_1 вперше даний автомобіль був зареєстрований 22.10.2015 року на підставі довідки-рахунку ВРЕР ДАІ з обслуговуванням м.Чернівці (7301) від попереднього власника ОСОБА_7 . В базі пошуку зазначено державний номерний знак автомобіля НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 .

ОСОБА_1 16.12.2015 р. було знято з обліку вказаний автомобіль та 03.03.2016 р. повторно зареєстровано за новим ДНЗ - НОМЕР_1 та свідоцтвом НОМЕР_7 (а.с.101-102).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною другою статті 16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься відшкодування шкоди.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні положення про відшкодування шкоди визначено у главі 82 ЦК України.

ЦК України регламентовано загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України). У той же час, статтею 1173 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування.

Статтею 1174 ЦК України передбачено особливості відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановлено, що в ході розгляду кримінальної справи № 161/3483/17 у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за № 000010, від 10.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 364 КК України, останнього як посадову особу ТСЦ 0741 РСЦ МВС у Волинській області, було виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протиправними діями РСЦ МВС у Волинській області, який є органом державної влади, йому спричинено шкоду, яка повинна відшкодовуватися державою, що виразились у незаконній реєстрації 08.09.2015 року за іншим власником - ОСОБА_4 права власності на транспортний засіб INFINITY EX35, 2011 р.в., кузов № НОМЕР_2 , що стало наслідком її подальшого скасування.

Як зазначалось у наданих суду доказах, вторинна реєстрація транспортного засобу працівником відповідача відбулась у зв"язку із наданням заявником підроблених документів, внаслідок чого не було сплачено ним відповідні митні платежі в сумі 634501,70 грн.

Однак, на час розгляду справи відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, в якому встановлено протиправність дій посадової особи відповідача, які перебували у причинному зв`язку із заподіянням саме позивачу заявленої ним шкоди.

Разом з тим, позивачем не надавались суду докази щодо фактично понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на придбання вказаного автомобіля у ОСОБА_7 . Ним не ставилось питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля та повернення сплачених ним коштів.

Отже, наведене спростовує доводи позивача про те, що саме внаслідок дій та бездіяльності відповідача позивач поніс збитки у розмірі вартості автомобіля.

У зв`язку з наведеним колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів наявності усіх необхідних складових підстави для відшкодування шкоди позивачу за рахунок держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Суд вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин апеляційний суд відповідно до статті 375 ЦПК України дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді