Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Справа153/1092/20

Провадження2/153/257/21-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

цивільну справу №153/1092/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ямпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Хмельницький), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилася спільна дитина ОСОБА_3 . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений відповідно до ч.1 ст.133 СК України, оскільки позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . 25.05.2005 шлюб між ними було розірвано. У 2010 році ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про оспорювання батьківства та виключення його як батька з актового запису про народження дитини. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.08.2010, справа №2-578/2010, було затверджено мирову угоду за якою вона визнала заявлені вимоги. На підставі вказаного рішення суду 11.11.2010 було видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 . При повторній видачі свідоцтва про народження доньки, запис про батька був зроблений з її слів відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Біологічним батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 , з яким позивач не проживає. Відповідач ставиться до дитини, як до рідної доньки, проводить з нею разом час, купує їй всі необхідні речі, однак відмовляється добровільно в позасудовому порядку подавати заяву до органів ДРАЦС про реєстрацію його, як батька. Вважаючи порушеними права дитини, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Ямпільський районний відділ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у селі Русава Ямпільського району Вінницької області, актовий запис №5 від 12.04.2005, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_3 », змінивши при цьому по-батькові з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », стягувати із ОСОБА_2 на її користь алміентьи на утримання доньки в твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня подачі заяви до суду, а також стягнути на її користь судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву за вхід.№2423 від 17.05.2022. в якій просить суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача - адвокат Самар В.О. у судове засідання не зявився, подав до суу письмову заяву за вхід.№2424 від 17.05.2022, в якій просить суд справу розглядати в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовими повістками із рекомендованими повідомленнями, вих.№280, де зазначено про те, що адресат відмовився від отримання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ямпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився. Суду надано заяву за підписом начальника відділу Денисової Ю., в якій вона просить справу розглянути без її участі. Також просила суд при розгляді справи прийняти до уваги те, що відповідно до ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Також на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни. згідно із зазначеними в рішенні суду, тобто, до актового запису про народження будуть вноситися тільки ті зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Заяви, клопотання: клопотання про призначення судової медико-генетичної експертизи; клопотання експерта, заява про збільшення позовних вимог заява позивача та її представника про розгляд справи за їх відсутності.

Інші процесуальні дії у справі: призначення судової медико-генетичної експертизи; поновлення провадження; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, №9 від 27.06.2020 встановлено, що відповідно до актового запису №5, складеного 12.04.2005 виконкомом Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_8 (а.с.6).

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 11.11.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Русава Ямпільського району Вінницької області народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2 , виданого 02.02.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №65 від 25 травня 2005 року (а.с.8).

Із ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.08.2010, справа №2-578/2010, встановлено, що визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , за якою: ОСОБА_1 визнає факт того, що ОСОБА_3 не є біологічною донькою ОСОБА_4 та не заперечує про виключення відомостей про нього як батька із актового запису №05 від 12 квітня 2005 року; ОСОБА_4 в свою чергу зобов`язується не претендувати на повернення аліментів, які були сплачені до цього часу на утримання ОСОБА_3 (а.с.10).

Із копії вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.04.2019, справа 153/489/19, встановлено, що в своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_2 зазначає, що він привіз своїй доньці ОСОБА_3 цукерки на її прохання, також потерпіла ОСОБА_1 та неповнолітній свідок ОСОБА_3 в своїх показаннях зазначають ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 (а.с.11-13).

Із довідки про склад сім`ї №319 від 15.06.2020 виданої виконкомом Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , до складу її сім`ї входять син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Із повідомлень про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/102-20/17998-Б від 03.03.2021 (а.с.110) та №СЕ-19/102-21/15627-БД від 17.12.2021 (а.с.234) встановлено, що у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 для відбору експериментальних зразків проведення експертизи неможливо.

Вказані докази відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Фотосвітлину, надану позивачем до позову, суд не бере до уваги як доказ, оскільки дане фото не ідентифікує особу (а.с.15).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до ухвал Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 та від 24.09.2021 призначено в справі судову медико-генетичну експертизу з метою встановлення походження дитини позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відповідача у справі - ОСОБА_2 (встановлення його батьківства). Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України.

Згідно повідомлення Вінницького НДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/102-20/17998-Б від 03.03.2021 та №СЕ-19/102-21/15627-БД від 17.12.2021 оскільки для відбору біологічних зразків з`явилися лише ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 для відбору експериментальних зразків не з`явився .

Судом встановлено, що відповідач, який був достовірно обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений судом, про дату, час та місце проведення призначеної судом медико-генетичної експертизи, для відбору експериментальних зразків до експертної установи не з`явився, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З аналізу наведеної норми процесуального закону можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2021 в цивільній справі №645/1098/18.

Відповідач не довів наявність поважних причин, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору його біологічних зразків. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення медико-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Такого ж висновку Верховний Суд дійшов в постанові у справі №569/13821/18 від 18.02.2021 року.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , допитані в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000048 (вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.04.2019), підтвердили, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 . Відповідач визнавав факт батьківства щодо дитини, яка народжена позивачем. З огляду на викладене суд приймає вказаний письмовий доказ в якості доказів батьківства відповідача щодо дитини ОСОБА_3 , яка народжена позивачем ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що батьківство ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у селі Русава Ямпільського району Вінницької області, є доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Згідно ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи вказане, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що у цій частині заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного:

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч.2 ст.186 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, який офіційно не працевлаштований, а також те, що він не має на утриманні інших дітей або утриманців, так як ніхто із сторін про це не заявив. Суд приймає до уваги те, що відповідач є працездатним.

За правилами ч.ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини.

Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000 грн. на утримання доньки є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі.

Згідно ст.7 Закону України « Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум у 2022 році для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд доходить висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача, оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків.

Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позивач звернулась до суду із вимогою про стягнення аліментів 17 вересня 2021 року за вхід.№6032, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 17 вересня 2021 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №24 від 05.08.2020, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" на момент подачі позову до суду, у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

Окрім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат за вимогу про стягнення аліментів, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908 гривень (на момент подачі заяви до суду).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.125, 126, 128, 134, 135, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.15 ЦК України, ст.ст.4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 280-285, 289, 354 ЦПК України, ст.ст.1-3, 18, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Ямпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання батьківства - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області), актовий запис №5 від 12.04.2005).

Зобов`язати Ямпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Хмельницький) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у селі Русава Ямпільського району Вінницької області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області), актовий запис №5 від 12.04.2005, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_3 », однак змінивши по батькові із « ОСОБА_3 » на - « ОСОБА_3 ».

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки село Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 17 вересня 2021 року і до досягнення донькою повноліття.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки село Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк