Справа № 148/1255/21
Провадження №2/148/72/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 травня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Мрочко Т.О., Носулько К.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Галькевич І.В., Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Тульчинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що вона 25.12.1989 була прийнята в члени колгоспу імені Желюка, що розташоване в с.Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області та працювала медичною сестрою дитсадка до 24.02.1992, проте з членів колгоспу не виключена, що підтверджується архівною довідкою від 22.04.2021 №399.

Згідно архівної довідки від 24.05.2021 №595 колгосп імені Желюка в с.Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області реорганізований в КСП ім. Желюка на підставі протоколу загальних зборів колгоспників №1 від 09.02.1993.

У подальшому КСП ім. Желюка реорганізовано в СТОВ ім. Желюка в с.Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області на підставі протоколу зборів господарства №1 від 09.02.2000.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області визнано банкрутом та ліквідовано СТОВ ім. Желюка в с.Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області.

Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серія ВН №000061 від 14.12.1995 Тиманівською сільською радою народних депутатів Тульчинського району Вінницької області було передано КСП ім. Желюка у колективну власність земельну ділянку площею 2313,0 га землі для сільськогосподарського використання з метою подальшою її паювання між членами КСП.

Згідно довідки КУ "Трудовий архів" Тульчинської міської ради від 23.04.2021 №160, у протоколах загальних зборах уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства імені Желюка с. Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області за 1996-2000 роки відомості про надання земельного, майнового паю ОСОБА_1 відсутні.

Їй сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся і не видавався.

Вважає, що її законні права на земельну частку (пай) були порушені КСП ім.Желюка, так як на час отримання державного акту на землю та її розпаювання між членами КСП ім. Желюка вона була членом КСП ім. Желюка та мала право на отримання земельного паю, однак помилково не була включена до списку, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, оскільки з роботи була звільнена. Незважаючи на те, що вона була звільнена з роботи, з членів колгоспу вона виключена не була. Інші члени колгоспу отримали земельні ділянки у власність.

В зв`язку з тим, що СТОВ ім. Желюка в с.Тиманівка, як правонаступник колгоспу ім.Желюка визнано банкрутом та ліквідовано, а також процес розраювання земель КСП завершено, тому її право на земельну частку (пай) може бути встановлено лише у судовому порядку.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит відділу Головного управління Дсржгеокадастру Вінницькій області від 01.07.2021 №0-2-0.6-6147/2-21, розмір земельної частки (паю) по Тиманівській сільській раді (КСП імені Желюка) становить 1,7000 га.

Не маючи правової обізнаності з питань розпаювання земель колективної власності між членами колективного підприємства, вона повірила словам працівникам керівного апарату КСП ім.Желюка і голові Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, які її запевнили, що права на отримання земельного паю вона не має.

Про своє порушене право вона дізналася нещодавно, після консультації у Бюро правової допомоги, де їй повідомили, що аналогічні справи розглядаються районними судами та задовольняються позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай).

Через дані обставини вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за нею, як колишнім членом КСП ім.Желюка, право на земельну частку (пай), орієнтовним розміром 1,7000 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу в межах території Тиманівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача зазначила, що на час одержання державного акта на на землю та її розпаювання між членами КСП ім.Желюка позивач була членом КСП ім.Желюка та мала права на отримання земельного паю, що підтверджується архівною довідкою від 22.04.2021 №399. Про своє порушене право позивач дізналася нещодавно, після консультації у Бюро правової допомоги, де їй повідомили, що аналогічні справи розглядаються районними судами та задовольняються позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай).

Відповідач - представник Тульчинської міської ради позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказала, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в КСП на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. Станом на дату отримання КСП ім.Желюка державного акту на право колективної власності на землю, а саме 14.12.1995 позивач не працювала в КСП та до позовної заяви не надано достовірних доказів того, що вона залишалась членом КСП після її звільнення. Своїм правом звернутися до загальних зборів членів КСП з питань щодо внесення її до списку в свій час остання не скористалась, хоча як вказала остання в позовній заяві, вона знала, що інші члени колгоспу ім.Желюка отримували земельні ділянки у власність. Позивачем не викладено і не доведено поважності причин пропуску строку позовної давності. Просить застосувати строк позовної давності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 000061 від 14.12.1995 (а.с.9-10) відповідно до рішення 4-ої сесії 22 скликання Тиманівської сільської Ради народних депутатів від 14.12.1995 №3 КСП ім.Желюка с.Тиманівка у колективну власність було передано 23130 гектарів землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського вирористання.

В списку громадян - членів КСП ім.Желюка с.Тиманівки, які мають право на отримання земельної частки (паю) позивач відсутня, про що свідчить копія Додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 000061 від 14.12.1995 (а.с.79-100, 101-103, 104-108).

Відповідно до копії витягу з протоколу №2 зборів уповноважених колгоспників від 29.04.1997 (а.с.51) вбачається, що на порядку денному було вирішено затвердити списки членів КСП ім.Желюка с.Тиманівки, які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку в кількості 1058 чол.

В списку членів КСП ім.Желюка с.Тиманівки Тульчинського району, які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку, позивач відсутня, про що свідчить копія даного списку (а.с.51-64).

Згідно копії розпорядження голови Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області від 02.03.2002 №67-р "Про видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянам с.Тиманівка"(а.с.123) вбачається, що враховуючи рішення 18 сесії 3 скликання Тиманівської сільської ради від 06.12.2001 "Про видалення земель із резервногого фонду земельних часток (паїв) громадянам, які були помилково пропущені на отримання сертифікатів на земельну частку (пай) було вирішено: видати сертифікати на земельну частку (пай) 34 членам колишнього КСП ім.Желюка с.Тиманівка (згідно додатку), які помилково не були включені в списки членів господарства, що мають право на земельну частку (пай) в розмірі та вартості земельної частки (паю), затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.05.1997 №165-р.

У відповідному списку осіб, що мають право на отримання державних актів на земельну частку (пай), які не були внесені в основні списки, позивач не значиться, про що свідчить копія даного списку (а.с.124).

Відповідно до копії статуту КСП ім.Желюка с.Тиманівка, прийнятого на загальних зборах членів КСП 09.02.1993, протокол №1, зареєстрованого 18.12.1995 (а.с.43-50) вбачається, що в п.3.2. розділу 3 зазначено, що прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства в присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням на загальних зборах членів підприємства або зборах уповноважених. В п.3.3. на кожного члена підприємства ведеться "Трудова книжка".

26.01.2000 установчими зборами був затверджений статут СТОВ ім.Желюка, який було зареєстровано 14.02.2000, про що свідчить його копія (а.с.114-121).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 від 23.02.1967 (а.с.141) вбачається, що під номером 11 міститься запис, що 14.12.1989 вона прийнята к-п ім.Желюка на посаду медсестри в дитячі ясла-сад на бюджетну групу; під номером 12 міститься запис - 01.03.1992 звільнена з роботи відповідно поданої заяви.

Згідно копії протоколу №22 засідання правління колгоспу ім.Желюка с.Тиманівка (а.с.143-145) вбачається, що на порядку денному слухалось в тому числі під номером 5 "Про прийом громадян в члени колгоспу та звільнення з роботи" та було вирішено рекомендувати зборам уповноважених членів колгоспу прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 - на роботу медичної сестри в дитсадок з 16.10.1989.

Згідно копії повідомлення КУ "Трудовий архів" Тульчинської міської ради від 23.04.2021 №160 (а.с.7) у протоколах загальних зборів уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства ім.Желюка с.Тиманівка, Тульчинського району, Вінницької області за 1996-2000 роки відомості про надання земельного, майнового паю ОСОБА_1 відсутні.

Згідно копії архівної довідки архівного відділу Тульчинської районної державної адміністрації від 22.04.2021 №399 (а.с.6) в протоколі засідання правління колгоспу ім.Желюка с.Тиманівка від 25.12.1989 № 22 значиться: - Слухали: Про прийом громадян в члени колгоспу та звільнення з роботи. - Вирішили: 1. Рекомендувати зборам уповноважених членів колгоспу прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 - на роботу медичної сестри в дитсадок з 16.10.1989.

В протоколі засідання правління колгоспу ім.Желюка с.Тиманівка від 24.02.1992 № 4 значиться:- Слухали: Розгляд заяв. - Вирішили: 1. Заяву ОСОБА_1 - медсестри дитячого садки про звільнення її з посади за власним бажанням задовольнити, звільнити з 01.03.1992. Відомсоті про виключення з членів колгоспу, відсутні.

Згідно копії архівної довідки про реорганізацію колгоспу ім.Желюка с.Тиманівка Тульчинського району Вінницької області архівного відділу Тульчинської районної державної адміністрації від 24.05.2021 №595 (а.с. 5) вбачається, що рішенням №196 виконкому Вінницької обласної Ради депутатів трудящих від 06.05.1976 "Про увічнення пам`яті двічі Героя Соціалістичної праці ОСОБА_3 " - перейменовано колгосп ім.Суворова с.Тиманівка в колгосп імені Желюка.

На підставі рішення загальних зборів колгоспників ім.Желюка с.Тиманівка від 09.02.1993, протокол №1, на основі Закону "Про колективне сільськогосподарське підприємство" було реорганізовано колгосп в колективне сільськогосподарське підприємство.

Відповідно до рішення загальних зборів уповноважених колгоспників КСП ім.Желюка с.Тиманівка від 09.02.2000, протокол №1, господарство реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім.Желюка с.Тиманівка Тульчинського району Вінницької області.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області визнано банкрутом та ліквідовано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім.Желюка с.Тиманівка Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 25.08.2021 №02-35-36 (а.с.31) загальна орієнтовна площа сільськогосподарського призначення земель запасу (16.00 землі запасу - земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) комунальної власності за межами населеного пункту с.Тиманівка становить 141 га.

Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Порядок паювання земель) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У частині 9 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.22 Земельного КодексуУкраїни 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

У частині 2 ст.23 Земельного Кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, КСП ім.Желюка отримало державний акт на право колективної власності на землю 14.12.1995. В той же час належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що позивач на час передачі державного акта була членом КСП матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивачем не доведено існування підстав для визнання за нею право власності на земельну ділянку (пай),

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, тому суд не досліджує питання щодо спливу позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.14, 41 Конституції України, п.1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст.5, 22, 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 3, 15, 317 ЦК України, ст.т.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.05.2022.

Суддя: