Провадження № 2/522/642/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Румянцева О. Г.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.07.2021 о 05:05 в м. Одесі на перехресті нерівнозначних доріг вулиць В. Арнаутська та Рішельєвська ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав дорогу транспортному засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 у справі № 522/15479/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка 19.08.2021 здійснила виплату відшкодування вартості матеріального збитку з вирахуванням розміру франшизи за страховим полісом (2% від страхової суми 130 000 гривень) у розмірі 31 204,70 грн, указану суму перераховано за її заявою на рахунок станції технічного обслуговування (ФОП ОСОБА_3 ), де в подальшому проведено відновлювальний ремонт її автомобіля. Проте, повна вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 76 486 грн.

Посилаючись на те, що страховиком відповідача здійснено страхове відшкодування в максимально можливому розмірі (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкоджених деталей) за вирахуванням суми франшизи, вважає, що стягненню з відповідача підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 45 281,30 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки вважає, що позивач та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» погодили суму матеріального збитку пошкодженого автомобіля в розмірі 31 204, 70 грн, позивач із цією сумою погодилася, у зв`язку з чим ця сума за її заявою була перерахована на рахунок станції технічного обслуговування. Указує, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування (страхового ліміту), що складає у даному випадку 130 000 грн на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому зазначає, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому, оскільки на момент вчинення ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1913023 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на суму 130 000 грн (страховий ліміт), а тому різниця між здійсненими витратами позивача на відновлення її порушеного права та страховим відшкодуванням, яка позивачем оцінена в розмірі 45 281, 30 грн., має бути компенсована саме страховиком в особі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а в разі його відмови - підлягає стягненню з нього, оскільки вказана сума, з урахуванням виплаченої на користь позивача суми матеріального збитку пошкодженого автомобілю в розмірі 31 204,70 грн, у будь-якому разі є меншою ніж страхова сума (страховий ліміт) застрахованої цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно з пунктом 4 договору (полісу) № АР/1913023, встановленої для відповідача у розмірі 130 000 грн. Також посилається на недоведеність позивачем належним чином суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки наданий позивачем акт виконаних робіт складений особою, яка не є суб`єктом оціночної діяльності та містить лише перелік виконаних робіт та їх вартість без наявності відповідного звіту про оцінку КТЗ або висновку автотоварознавчого дослідження, а з наданого акта неможливо встановити реальну суму збитків.

У відповіді на відзив позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Румянцев О. Г., не погоджується з доводами, зазначеними у ньому та вважає їх необґрунтованими через неправильне тлумачення відповідачем норм цивільного законодавства та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Указує, що страховиком виплачено вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, як того вимагає спеціальний закон, проте в Україні відсутній ринок зношених деталей, у зв`язку з чим позивач була вимушена, для відновлення свого пошкодженого автомобіля, придбати нові деталі, які є дорожчими, що підтверджується актом виконаних робіт. Також вважає хибним посилання відповідача на обов`язок відшкодування шкоди позивачу саме страховиком, оскільки в останнього не виник обов`язок сплатити позивачу вартість відновлювального ремонту без урахування зносу пошкоджених деталей, а тому, керуючись ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик виплатив страхове відшкодування з урахуванням зносу, а різниця між вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей повинна бути покладена саме на відповідача як заподіювача шкоди.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач не погодився з доводами позивача, вважає необґрунтованим та належним чином не доведеним розмір матеріальних збитків, завданих ДТП.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Румянцев О. Г. позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що навіть допускаючи обов`язок відшкодування ним шкоди, завданої ДТП, не погоджується із сумою, заявленою позивачем до стягнення, вважає, що така сума є завищеною та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки він 30.07.2021 о 05:05 в м. Одесі на перехресті нерівнозначних доріг вулиць В. Арнаутська та Рішельєвська, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав дорогу транспортному засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

ОСОБА_1 є власником автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-1913023, ліміт відповідальності - 130 000 грн, розмір франшизи 2 600 грн.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 19.08.2021 позивачу на рахунок станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування у сумі 31 204, 70 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт № GAS 101 та рахунку-фактури № GAS 0634 від 29 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 складає 76 486,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 39 від 29.08.2021 ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_4 за ремонт автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 45 281, 30 грн.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Тобто, даний Закон встановлює законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме розмір страхової виплати визначається з обов`язковим урахуванням зносу автомобіля, що у свою чергу згідно ст. 1194 ЦК України покладає на винуватця обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у разі її недостатності.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у страховика не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою потерпілій особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити потерпілій особі таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу».

Зазначені висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням, що становить 45 281, 30 грн, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зазначена сума.

При цьому, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Щодо посилань відповідача про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру шкоди, то такі твердження є необґрунтованими, оскільки відповідачем заявлену позивачем суму не спростовано, також необхідно зауважити, що під час розгляду справи відповідачем клопотання про проведення будь-яких експертиз, в тому числі щодо визначення вартості завданих збитків не заявлялося.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не спростовано вимоги позивача належними та допустимими доказами, а тому дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують та не свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 45 281 (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят одну) гривню 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27.10.2022.

Суддя Т. Ю. Федчишена