Ухвала

16 травня 2022року

м. Київ

справа № 522/6708/20

провадження № 61-959св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту укладання, посвідчений 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А. С., договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 09 березня 2021 року позов задовольнив. Визнав недійсним з моменту укладання, посвідчений 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А. С., договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Одеський апеляційний суд постановою від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року залишив без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року і справу передати на новий розгляд за встановленою підсудністю для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

26 квітня 2022 року справа № 522/6708/20 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов