Справа № 347/528/22
Провадження № 2/347/325/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Борисової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

21.03.2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 24.12.2021 року між сторонами було укладено договір№24/12-21 безвідсоткової позики, розмір якої становить 475368 грн., що є еквівалентом 17400 доларів США.Згідно договору Позикодавець передав позику Позичальнику в день підписання Сторонами цього Договору готівкою у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Строк, на який надається позика, розпочався з моменту підписання цього Договору Сторонами і закінчився 24.01.2022 року. Позикодавець зі своєї сторони повністю виконав взяті на себе зобов`язання та передав Позичальнику 475368грн. (17400 доларів США). Факт належного передання грошових коштів та отримання їх Позичальником підтверджується Розпискою про отримання безвідсоткової позики від 24.12.2021 року, складеною в присутності свідків. На підставі Договору і Розписки Позичальник зобов`язався не пізніше 24.01.2022 року отримані кошти за комерційним курсом повернути Позикодавцю. Станом на 28.01.2022 року Відповідач отримані кошти не повернув. Від зустрічей відмовляється. В телефонній розмові підтверджує готовність повернути грошові кошти «найближчим часом», проте борг не повернув. Позивач 28.01.2022 року направив на адресу Відповідача вимогу про повернення грошових коштів (позики), яку Відповідач отримав, проте на зв`язок не вийшов, борг не повертає. Сума боргу станом на час звернення із позовом до суду становить 487722 грн. за курсом НБУ 28,0346 грн. за 1 долар США, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 та судові витрати: 4877, 23 грн. судового збору і 20000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини: стягнути з відповідача на користь позивача 487722 грн. боргу, витрат, пов`язаних на оплату правничих послуг адвоката у розмірі 20000 грн., та витрати на сплату судового збору у сумі 4877,23 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, причини його неявки не відомі, заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило; судові повістки, адресовані відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання повернулись до суду без вручення, натомість - відповідач одержав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовні матеріали, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, що свідчить про обізнаність відповідача про існування цього судового провадження в Косівському районному суді.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого ОСОБА_2 позивається про його відновлення шляхом стягнення з ОСОБА_3 боргу за цим договором.

На підтвердження заявлених позовних вимог сторона позивача надала копії договору №24/12-21 від 24.12.2021 року безвідсоткової позики (а.с.7-8), копію розписки від 24.12.2021 року про отримання безвідсоткової позики (а.с.9), із змісту яких вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_2 475368 грн. позики до 24.01.2022 року; копію паспорта та ІПН ОСОБА_3 (а.с.10-13).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 24.12.2021 року було укладено договір позики у письмовій формі, згідно умов якого позикодавець ОСОБА_2 передав у строкове безвідсоткове користування позичальнику ОСОБА_3 кошти в сумі 475368 гривень та визначено еквівалент у доларах США, що становить 17400 доларів США. ОСОБА_3 одержав вказану позику, що підтверджується відповідною розпискою від 24.12.2021 року, та зобов`язався повернути позику позивачу до 24.01.2022 року. Натомість, ОСОБА_3 позичені кошти у визначений у договорі позики строк не повернув ОСОБА_2 , що слугувало підставою для звернення останнього із даним позовом до суду.

За змістом ст.208 ЦК України: у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичними особами на суму, що перевищує у 20 разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою.У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. А ч.2 цієї статті регламентовано можливість підтвердження факту укладення договору та його умов відповідна розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики між сторонами внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Копії договору №24/12-21 безвідсоткової позики від 24.12.2021 року та розписки про отримання безвідсоткової позики від 24.12.2021 року, надані суду позивачем, доводять факт одержання відповідачем позики у сумі 475368 грн., еквівалентній 17400 доларів США та невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення позичених коштів до 24.01.2022 року включно.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивачем здійснено розрахунок суми позики, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за курсом НБУ станом на час звернення із позовом до суду - 28,0346 грн. за 1 долар США - і визначив суму боргу у гривнях: 17400 доларів США х 28,03 грн. = 487722 грн.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в сумі 487722 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати: 4877,23 грн. судового збору та 20000 витрат на правничу допомогу, що документально підтверджені.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для наданим правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: копія договору про надання правничих послуг №27/01-1 від 27.01.2022 року, копія договору про надання правової допомоги від 27.01.2022 року, звіт про надані правничі послуги за період 27.01.2022 року по 16.02.2022 року, копія квитанції №635Т0042DN від 22.02.2022 на суму 20000 грн., є підставою для відшкодування позивачу відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 207, 257, 509, 526, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 11-13, 76-81, 128, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором безвідсоткової позики №24/12-21 від 24.12.2021 року в сумі 487722 (чотириста вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять дві) гривні, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень та судовий збір в сумі 4877 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 23 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Драч