ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2022 року

м. Харків

справа № 639/4104/21

провадження № 22-ц/818/547/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року в складі судді Єрмоленко В.Б.,

у с т а н о в и в :

17 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова про усунення перешкод у користуванні майном.

Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Починаючи з 2020 року невідомі особи самовільно здійснили будівельні роботи на технічному, горищному поверсі будинку, який знаходиться над її квартирою, та всупереч вимогам житлового, реєстраційного, санітарного, пожежного законодавства поселилися у зазначеному нежитловому приміщенні. Внаслідок цього незаконного використання горищного поверху на стелі її квартири виникли тріщини. Цей факт встановлений обстеженням, яке здійснили працівники Департаменту житлово - комунального господарства Харківської міської ради. На її неодноразові звернення відповідачі не реагують, чим перешкоджають користуватись майном.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідачів негайно привести у відповідність до будівельно-технічної документації, відповідних галузевих норм горищний поверх багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова надати технічний висновок про відповідність горищного поверху вказаного багатоквартирного житлового будинку технічній документації будинку та відповідним галузевим нормам.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 - повернута заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не усунула недоліки, вказані в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року, а саме не зазначила, чим саме відповідачі перешкоджають їй у здійсненні права користування майном, тому відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

17 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що залишаючи її заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що вона не пред`явила позову до особи, яка здійснила переобладнання технічного поверху. Однак за період здійснення переобладнання горища по час пред`явлення позову змінилось декілька власників квартири. За таких обставини саме Харківська міська рада та Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова мають нести цивільно-правову відповідальність за незаконні будівельні роботи на горищі будинку за вказаною адресою.

Харківська міська рада та Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 29 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу запропоновано визначитися з колом відповідачів та позовними вимогами до кожного з них, оскільки позов пред`явлено до Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова, але чим відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права користування майном не вказується. Крім того, з документів, доданих до позову, вбачається, що самовільне будівництво здійснив власник квартири АДРЕСА_3 , але ОСОБА_1 не пред`являє будь-яких вимог до нього. Також позивачем не додано до позовної заяви даних про те, що будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі територіальної громади.

23 липня 2021 року ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, в якій вказала, що без виконання Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова своїх повноважень неможливо притягнути в якості відповідача власника квартири АДРЕСА_3 та надати довідку щодо перебування житлового будинку на обліку територіальної громади.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто заявнику.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці та бути ефективним» (рішення ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права на звернення до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, оскільки кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка достатності доказів на підтвердження обґрунтованості звернення з позовом до суду є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах: від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20); від 25 січня 2021 року у справі № 308/13063/19 (провадження № 61-7912св20).

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачу необхідно визначитися з колом відповідачів та позовними вимогами до кожного з них, оскільки позов пред`явлено до Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Харкова, але чим відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права користування майном не вказується.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що позивач не усунула недоліки вказані в ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року, у зв`язку з чим позов підлягає поверненню на підставі статті 185 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім цього, заява повертається у випадках, коли: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу); 3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; 4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; 5) подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України; 6) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 7) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а не залишення позову без руху.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (а саме -до неналежних відповідачів), суд першої інстанції не урахував, що у разі пред`явлення позову до відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та має вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 серпня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року скасувати, справу направити до Жовтневого районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський