16.09.2022 Справа № 756/2119/22
Справа № 756/2119/22
Провадження №2/756/3190/22
У Х В А Л А

12 вересня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Гриненко Л.О.,

представника позивача Новосьолова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті комунальні послуги,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 08.07.2022 під час встановлення осіб, які беруть участь у справі, та перевірки повноважень представника позивача ЖБК «КРИСТАЛ-6» відповідачем заявлено про те, що представник позивача не уповноважений представляти інтереси ЖБК, оскільки довіреність на його ім`я видана не уповноваженою особою, крім того позивачем укладено договір з ТОВ «Київський центр права» про надання правової допомоги, проте представник позивача бере участь у справі на підставі довіреності, яка нотаріально не посвідчена.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 08.07.2022, представника позивача зобов`язано у судове засідання, призначене на 12.09.2022, надати оригінал довіреності №1 від 31.12.2021, підписаної Головою правління Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» Федюніним О.В. з метою перевірки повноважень представника позивача Занковича А.І., яким підписано та подано позовну заяву до суду, та усунення будь-яких сумнівів у відповідності копії довіреності оригіналу.

У судовому засіданні на запитання суду щодо надання оригіналу довіреності №1 від 31.12.2021, підписаної Головою правління Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» Федюніним О.В., представник позивача Новосьолов М.С. зазначив, що оригінал вказаної довіреності відсутній.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

У рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позов в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» підписано та подано до суду представником за довіреністю Занковичем А.І.

При цьому, до матеріалів позовної заяви на підтвердження повноважень представника позивача додано копію довіреності (а.с.51), яка викликає сумніви щодо її автентичності та цілісності, оскільки текст на лицьовій та зворотній стороні вказаного документу відрізняється за розміром шрифту та кольором.

З метою усунення будь-яких сумнівів щодо відповідності поданої суду копії довіреності № 1 від 31.12.2021 оригіналу, судом у представника позивача було витребувано оригінал вказаної довіреності, який суду не надано.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до ч.6 ст. 62 ЦПК України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

При цьому, частиною статті 62 ЦПК України передбачено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена також підписом судді.

Згідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, суд може не брати до уваги копії довіреності, якщо сторона не подала її оригіналу, але якщо в суду або в учасника сторони є обґрунтовані сумніви щодо відповідності поданої копії оригіналу.

При цьому, перевірка повноважень представника сторони та подання суду документів, що їх підтверджують, має очевидну законну мету - забезпечити належне здійснення правосуддя, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.08.2019 у справі №910/3699/18.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний перевірити, щонайменше, факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та, окремо, обсяг таких повноважень, а саме: право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу.

Таке право представника на звернення від імені позивача може бути підтверджено лише документом, який демонструє дійсне волевиявлення учасника справи на надання повноважень конкретній особі, та є належним доказом, що дозволяє суду перевірити весь обсяг наданих повноважень.

Таким чином, якщо відсутність повноважень представника позивача виявлена після відкриття провадження у справі, суд наділений правом залишити позов без розгляду відповідно до п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи не підтверджено належними доказами право ОСОБА_2 на підписання та звернення до суду з позовом від імені ЖБК «КРИСТАЛ-6», оригінал довіреності, який би підтверджував дійсне волевиявлення позивача на надання повноважень Занковичу А.І. та який би дозволив суду перевірити весь обсяг повноважень представника на час звернення до суду з позовом, суду не наданий, суд приходить до висновку, що у даному випадку позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення заяви без розгляду (ч.2 ст. 257 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 58, 60, 62, 95, 185, 257, 258, 260-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-6» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті комунальні послуги залишити без розгляду.

Роз`яснити особі, заяву якої залишено без розгляду, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 16.09.2022.

Суддя О.О. Тиха