Справа №173/994/22
Провадження №2-о/173/65/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Демяненко С.І.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Верхньодніпровської міської ради

про встановлення факту належності правовстановлюючого

документа,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) договору купівлі-продажу від 04.09.1997 р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я., зареєстрованого у реєстрі за № 1222.

Заявник у судовому засіданні підтримав викладені у заяві вимоги та просив суд задовольнити їх.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення заявника, розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що 04.09.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами та будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я., зареєстрованого у реєстрі за № 1222.

Проте, згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 вірним прізвищем заявника є « ОСОБА_1 ». І зареєстрований заявник за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, в зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу від 04.09.1997 помилково зазначено прізвище заявника як « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 », заявник не має можливості зареєструвати свої права на вказаний житловий будинок.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Також згідно з п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 ст. 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у договорі купівлі-продажу гаража від 04.09.1997 року, допущено помилку у прізвищі заявника, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу.

Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей у прізвищі позбавляє її можливості зареєструвати речові права на вказаний будинок.

Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що договір купівлі-продажу має описки, а саме неправильно зазначено прізвище заявника, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності заявниці договору купівлі-продажу від 04.09.1997 року.

Керуючись ст. ст. 13, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) договору купівлі-продажу від 04.09.1997 р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я., зареєстрованого у реєстрі за № 1222.

3.Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.09.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко