Справа № 509/4201/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Дніпровського міського Нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2022 року, представниця позивачки звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. від 01 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2664, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за Кредитним договором № ОД14/05/2006/840-К/37 від 04.05.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», у розмірі 365 305,28 гривень та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700,00 гривень таким, що не підлягає виконанню. Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. від 01 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2665, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за Кредитним договором №07/02/2007/840-К/19 від 06.02.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», у розмірі 994 026,46 гривень та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700,00 гривень таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Разом з тим представницею позивачки було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до п. 10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, щодо виконавчих написів приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. №2664 від 01.09.2021 року та №2665 від 01.09.2021 року.

З урахуванням фактичних даних, які є в матеріалах справи, вважаю, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду враховуючи, що станом на сьогодні приватним виконавцем активно проводяться виконавчі дії на підставі оскаржуваних в судовому порядку виконавчих написів нотаріуса, а саме арештовано всі рахунки Позивача, звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за виконавчими написами та кожного місяця з доходу Позивача відраховується 20%. Окрім того, приватним виконавцем описано та арештовано земельну ділянку, яка належить боржнику та яку приватний виконавець має намір реалізувати в рамках виконавчого провадження в рахунок погашення боргу за виконавчими написами та погашення винагороди приватного виконавця.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р., -

УХВАЛИВ :

1.Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича від 01 вересня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2664, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за Кредитним договором №ОД14/05/2006/840-К/37 від 04.05.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», у розмірі 365 305,28 гривень та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700,00 гривень.

2.Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича від 01 вересня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2665, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за Кредитним договором №07/02/2007/840-К/19 від 06.02.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», у розмірі 994 026,46 гривень та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700,00 гривень.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.М. Гандзій