Справа № 755/2863/22
Провадження № 2/755/3200/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Хромової О.О.

при секретарі Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним положення Договору кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк»), щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 як плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування

від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864, а також визнати Кредитний договір від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 в частині процентів за користування кредитом, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як проценти за користування кредитом за кредитним договором від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 в рахунок погашення суми тіла кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладений договір кредиту та страхування № Z62.00611.007059864, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 47 036,00 грн строком на 48 місяців.

Вважає, що вказаний договір суперечить вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ні перед укладення договору, ні в момент його підписання відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредитування, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Також вважає, що в порушення частини четвертої статті 11 зазначеного Закону, відповідач неправомірно встановив у договорі плату за обслуговування кредитної заборгованості та включив несправедливі умови про зміну витрат, а всупереч положенням статті 18 Закону включив до кредитного договору несправедливі умови, які порушують її права як споживача.

Відповідач зверталась до відповідача з претензією, однак відповіді не отримала. З огляду на викладене, на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, позивач просить суд визнати частково недійсним зазначений кредитний договір.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

19 липня 2022 року представник відповідача АТ «Ідея Банк» - Трофімова Л.А., подала відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що згідну пункту 4 Паспорту споживчого кредиту Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Із оспорюваного Кредитного договору вбачається, що такий був підписаний позивачем та відповідачем власноручно, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на кожному аркуші кредитного договору і кожний з них отримав примірник вказаного договору. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто як з боку позивача - з метою отримання кредитних коштів, так і з боку відповідача - з метою повернення виданих коштів і отримання прибутку в тому числі за обслуговування кредиту.

Підставою для визнання правочину недійсним слугує невідповідність вимогам закону, а підставою розірвання правочину - неналежне виконання або невиконання його умов чи умов, встановлених для такого договору законом. Підписуючи договір, позивач чітко засвідчила факт ознайомлення з його умовами та дала свою згоду на отримання кредиту на цих умовах, при цьому позивач не вбачала в діях відповідача порушень принципу рівності сторін та наявність несправедливих умов, по відношенню до неї, як споживача.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року АТ «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, уклали договір кредиту та страхування № Z62.00611.007059864, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок та надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: тип кредиту - ідеальний; сума кредиту - 47 036,00 грн; процентна ставка та тип - 15 % річних, змінювана; строк кредиту - 48 місяців.

Умови кредитного договору банком виконані в повному обсязі та надано позичальнику грошові кошти у розмірі визначеному Договором.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із положеннями статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На обґрунтування вимог позивач посилається на порушення відповідачем норм частин другої, четвертої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у зв`язку з чим згідно статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, просить визнати недійсним кредитний договір в частині додаткової сплати за обслуговування кредитної заборгованості та сплати процентів за користування кредитом.

Згідно із приписами частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредиту розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Аналіз вищевказаної норми розкриває суть кредитних правовідносин, яка полягає в тому, що кредитодавць отримує прибуток надаючи послуги кредитування та встановлюючи відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, станом на день укладення кредитного договору і чинній на даний час) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

З цього приводу всі посилання позивача на порушення відповідачем вимог частин другої, четвертої статті 11 вказаного Закону - є такими, що до уваги не беруться.

До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття

11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частин першої-другої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Положеннями частини другої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про:

1) особу, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги;

4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Позивач зазначає, що під час укладання кредитного договору були порушенні її права, як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування. Однак такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами та змістом спірного правочину, виходячи з такого.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до положень частин першої, шостої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

При укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, позивач засвідчила, що вона погодилася з його умовами. Більше того, позичальник в подальшому виконувала умови кредитного договору та сплачувала відповідні кошти.

Окрім цього, позивач погодилась з умовами кредитного договору, де визначена реальна річна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), тобто позивач була обізнана з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту. Також, підтвердженням того, що позивач була ознайомлена з умовами підтверджує власноручно підписаний нею паспорт споживчого кредитування, який долучений до матеріалів справи.

Відтак, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до пункту 3 Договору нанесенням власноручного підпису під цим Договором Позичальник:

Підпункт 3.3 - акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті Банку. Підтверджує, що в день укладення цього Договору у відділенні банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано ДКБОФО та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Підпункт 3.11 - підтверджує, що ознайомився з інформацією необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію з переліку трьох запропонованих банком.

Відповідно до пункту 4 Договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором. Договір та Додаток 1 до Договору були надані Позичальнику для ознайомлення до моменту їх укладення.

Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними, підписавши кредитний договір 01 жовтня 2020 року.

Паспорт споживчого кредиту та Публічна пропозиція про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованою на сайті. Остання є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення Угоди та визначає порядок і умови кредитування, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що АТ «Ідея Банк» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами ДКБОФО.

Підпис позивача під Договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Посилання позивача на те, що їй не було роз`яснено умов кредитування та не надано іншої інформації, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, позивач підписала Договір, а отже погодилася з його умовами, де чітко визначені зобов`язання сторін, відтак суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання кредитного договору Z62.00611.007059864 від 01 жовтня 2020 року недійсним в частині сплати процентів за користування кредитом.

Щодо позовної вимоги про визнання кредитного договору від 01 жовтня 2020 року Z62.00611.007059864 недійсним в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості слід зазначити таке.

Суд встановив, що 01 жовтня 2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту та страхування № Z62.00611.007059864, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 47 036,00 грн строком на 48 місяців, зі сплатою процентної ставки (змінюваної) 15 %, а також послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 додатку № 1 як «інші послуги банку». Дата повернення кредиту

- 01 жовтня 2024 року.

Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок, відкритий у банку, відповідно до графіка, викладеного в додатку № 1 до договору. Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 40 900,87 грн, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6 135,13 грн згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до пункту 2 договору.

За текстом договору, позичальник погоджується з тим, що ДКБОФС, тарифи, у тому числі паперові версії, розміщені у відділенні банку або кредитного посередника, йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФС АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному вебсайті банку: www.ideabank.ua (пункт 3 договору).

Згідно із пунктом 4 договору сторони дійшли згоди про те, що в додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, доступно викладено детальний опис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту, що є додатком № 1 до договору кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864, в інформації щодо реальної річної процентної та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначена процентна ставка

- 15 % річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50 % щомісячно від початкової суми кредиту, загальні витрати за кредитом - 132 635,84 грн, реальна річна відсоткова ставка - 81,59141542 %.

Згідно із пунктом 5 паспорта споживчого кредиту «порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення» передбачена сума щомісячного платежу 2 634,00 грн, з яких: на погашення суми кредиту від 413,67 грн до щомісячного збільшення у розмірі 1 623,22 грн, процентів за користування кредитом від 597,59 грн до 19,96 грн. У розділі «платежі за додаткові та супутні послуги банку»: за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту стоять прочерки, у графі 7.4 «плата за обслуговування кредитної заборгованості» сума щомісячного платежу становить від 1 622,74 грн на місяць до 959,53 грн в останній місяць, що передує строку погашення кредиту.

Судом встановлено, що ні в договорі, ні в паспорті споживчого кредиту відповідачем не зазначено та не роз`яснено позичальнику, які саме послуги здійснюються банком на користь позичальника і що входить в «плата за обслуговування кредиту»

У відзиві на позовну заяву представник АТ «Ідея Банк» Трофімова Л. зазначає, що відповідно до пункту 1.10 кредитного договору, банк надає позичальнику послугу зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, яка є постійною, сплачується позичальником до повного повернення суми кредиту та передбачає: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центр, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації за рахунком позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Згідно із частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 1.5 договору кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року

№ Z62.00611.007059864 позичальнику встановлена плата за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості та зазначена в пункті 5 додатку № 1 до договору (графік погашення кредиту), хоча плата за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50 % міститься у пункті 4.2.

Отже ОСОБА_1 , згідно із зазначеним договором, встановлена плата за обслуговування кредиту, що містить плату за: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Таким чином, пунктом 1.5 договору кредиту та страхування банком фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Щомісячна плата за обслуговування зазначена у пункті 4.2 додатку № 1 до договору, проте пункт 5 додатку № 1 передбачає платежі за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку).

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 червня

2022 року у справі № 639/907/20.

З огляду на те, що при укладенні договору кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року

№ Z62.00611.007059864 ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження доводів щодо сплати будь-яких коштів на погашення кредитної заборгованості та сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, зокрема, а відтак, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо здійснення перерахунку платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 як плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864.

За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 3, 11, 15, 16, 203, 215, 230, 549, 626, 627, 628, 638, 639, 641, 642, 1048, 1054, 1055 ЦК України, статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною другою статті12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтями 9, 10,12, 15 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 2, 6, 8 Закону України «Про захист персональних даних», статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору - задовольнити частково.

Визнати Кредитний договір від 01 жовтня 2020 року № Z62.00611.007059864 у частині щодо нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (, місце знаходження: 79008, м. Львів,

вул. Валова, 11), недійсним.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, місце знаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 26 вересня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова