Справа № 487/2701/22
Провадження № 2/487/1729/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Північна Мрія-1» про розірвання договору та стягнення внесеного паю,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2022 року позивач звернулась до суд з вказаним позовом. Просить суд розірвати договір від 27.12.2021 №ПМ 01.13.05.27 про внесення пайових внесків, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Північна Мрія-1» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Північна Мрія-1» на користь позивачів внесений пай у розмірі 643950,00 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст. ст. 175, 176, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення: зміст позовних вимог.

Стороною позивача не виконані вищезазначені вимоги, а саме позовні вимоги не конкретизовані. Сторона позивачів просить суд стягнути з відповідача на користь позивачів внесений пай у загальному розмірі 643950,00 грн., разом з тим позивачі являються окремими сторонами договору від 27.12.2021 №ПМ 01.13.05.27 та в позові не зазначено, яка сума паю була внесена кожним з позивачів. Вимога, щодо стягнення загальної суму паю на обох пайовиків може в майбутньому утруднити виконання рішення суду.

Відповідно п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Звертаючись до суду з позовом позивачем була зазначена сплачена сума внесеного паю в розмірі 643950,00 грн.

Разом з тим хоча позов має майновий характер ціна позову не зазначена.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної зави не майнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної зави майнового характеру, яка подана фізичною особою у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачами ставляться фактично одна вимога немайнового характеру та одна вимога майнового характеру при цьому судовий збір не сплачено. Позивачі не є особами які звільнені від сплати судового збору та доказів протилежного не надано. Підстав для такого звільнення не має.

Таким чином позивачам необхідно сплатити судовий збір за вимоги не майнового характеру в розмірі 908,00 грн. та вимоги майнового характеру в розмірі 6439,50 грн.

Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору необхідно зазначити наступне.

Положеннями частин 1, 3 статті 136 ЦПК України, встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. При цьому, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 8 липня 2011 року, враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою може зменшити розмір судового збору, пов`язаного з розглядом справи, або звільнити від його сплати.

Згідно статтей 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674- VI та статті 82 ЦПК України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У позовній заяві та додатках до неї позивачі не надали жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану, а посилання на воєнний стан в Україні не є підставою, що передбачена Законом для відстрочення сплати судового збору.

Суд вважає, що стороною позивачів не надано доказів, що підтверджують об`єктивно майновий стан позивачів та не доказують, що їх майновий стан на теперішній час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивачів, а тому не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору. При цьому, суд бере до уваги, що відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи викладене вище, доводи сторони позивачів не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки справляння судового збору переслідує законну мету.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити стороні позивачів у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Північна Мрія-1» про розірвання договору та стягнення внесеного паю залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода