Ухвала

12 вересня 2022 року

місто Київ

справа № 136/190/22

провадження № 61-8503ск22

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Усика Г. І. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 березня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо майна відповідача, до набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 5 500,00 дол. США. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року змінено рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 березня 2022 року в частині визначення валюти виконання зобов`язання та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 201 127,30 грн. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 29 серпня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 березня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на:

- (1) неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;

- (2) пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не урахував висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 щодо розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, у постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 щодо застосування статті 570 Цивільного кодексу України, у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 445/1011/17 щодо тлумачення статті 230 ЦК України, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 щодо принципу змагальності;

- (3) пункт 2 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд першої інстанції розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

- (4) пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України - суди попередніх інстанцій необґрунтовано відхили клопотання про витребування доказів, не здійснили допит свідків;

- (5) пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України - суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Верховний Суд, вивчивши наведені заявником підстави касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій дійшов висновку, що наведені заявником підстави касаційного оскарження, а саме пункти 2, 3, 4 частини першої статті 411 ЦПК України, викладено формально без належного обґрунтування, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Проте, посилаючись на пункт 2 частини третьої статті 411 ЦПК України не наводить обґрунтувань помилковості розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи ціну позову - 5 500,00 дол. США та вимоги пункту 1 частини четвертої та пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також, посилаючись на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, ОСОБА_1 не конкретизує зазначену підставу касаційного оскарження судових рішень, а саме, не зазначає у витребуванні яких саме письмових доказів відмовлено судами попередніх інстанцій, та яких саме свідків не здійснено допит, не наведено обґрунтувань, які обставини мали підтвердити докази та свідки.

Серед іншого, посилаючись на пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України ОСОБА_1 не конкретизує, на підставі яких саме недопустимих доказів суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, не вказано, які саме обставини встановлено на підставі цих доказів.

За наведених обставин заявнику необхідно подати касаційну скаргу у новій редакції із наведенням належних підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, долучити копії касаційних скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, що якщо заявник не усуне недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 411 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 березня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик