КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/755/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 . У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 8 серпня 2022 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 жовтня 2022 року о 14 год. 45 хв.

26 вересня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Якушева С.І. про забезпечення позову, підписане його електронним цифровим підписом, в якому він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченні та спільному проведенні часу з малолітнім сином ОСОБА_3 кожен перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі та зобов`язання відповідача за зустрічним позовом забезпечити свою явку та явку малолітньої дитини ОСОБА_3 кожен перший, третій тиждень місяця о 16:00 год. до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з дати постановлення ухвали про забезпечення позову і до набрання чинності рішення суду у справі № 753/15815/20.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 1 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сімейної пари не склалося та в кінці серпня 2020 року сторони припинили проживання в одній квартирі. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року у справі № 753/14449/20 шлюб між сторонами розірвано і наразі будь-яких сімейних або особистих стосунків вони не підтримують. Разом з тим, батько протягом всього часу з моменту подання заяви про розлучення неодноразово перешкоджав матері малолітньої дитини брати участь у її вихованні та ухилявся передавати дитину матері. 2 листопада 2021 року Дарницькою РДА в м. Києві за заявою ОСОБА_1 було прийнято розпорядження № 808 про визначення участі матері у вихованні її дитини, згідно якого визначено участь матері ОСОБА_1 у вихованні її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення їй спілкування з дитиною за наступним графіком: перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі; щотижня - з 17:00 год. вівторка до 08:00 год. четверга. Протягом деякого часу з моменту прийняття такого розпорядження батько дитини виконував рішення органу опіки та піклування щодо не перешкоджання матері брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а матір дитини мала змогу бачитися із власним сином у встановлені таким рішенням дати і час. Утім, починаючи із серпня 2022 року, ОСОБА_2 почав систематично порушувати вимоги такого розпорядження та перешкоджав ОСОБА_1 у зустрічі із дитиною. З метою встановлення факту перешкоджання у наданні таких зустрічей з боку батька дитини, мати неодноразово зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві та органів національної поліції, що підтверджується наданими доказами. Наразі ОСОБА_1 не знає у якому стані знаходиться її син, чи відвідує він дошкільні навчальні заклади та чим взагалі він займається. Враховуючи систематичне перешкоджання з боку батька щодо участі матері дитини у її вихованні, між нею та дитиною можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти. Ця обставина може унеможливити або значно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення її апеляційної скарги. Спілкування сина із матір`ю є однією із визначальних умов побудови у дитини здорової психіки, побудови довірливих відносин з навколишнім світом, а отже, задоволення цієї заяви про забезпечення позову відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Представник позивача за зустрічним позовом вказав, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У зв`язку з цим вважає співмірним застосувати заходи забезпечення позову та встановити порядок зустрічі матері з дитиною за графіком, визначеним розпорядженням Дарницької РДА в м. Києві від 2 листопада 2021 року № 808, а саме: встановивши їй спілкування з дитиною першого, третього тижня місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі. Зустріч матері з дитиною у вказаному порядку є співмірним із заявленими вимогами та відповідає інтересам дитини, яку батько позбавив материнської турботи і тепла. Заходи забезпечення позову не порушуватимуть прав батька і не призведуть до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього. Якщо ж ОСОБА_1 не буде надана можливість зустрічей із дитиною до вирішення спору по суті, то така проблема тільки розвиватиметься в подальшому і «прірва» у стосунках матері та сина навпаки поглибиться. Крім того, у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

За правилом пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із вимогами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи подальше вчинення дій, що можуть порушити права та інтереси позивача, поновлення яких є предметом судового розгляду.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може, зокрема, вчиняти дії на порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача, які він має намір захистити (поновити).

Встановлено, що у справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом судового розгляду є немайнові вимоги кожної із сторін у сімейних правовідносинах, які виникли між ними щодо того, з ким саме буде проживати малолітня дитина після офіційного припинення шлюбно-сімейних відносин.

Відповідно до висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30 червня 2021 року № 101-4489/02 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина сторін з батьком ОСОБА_2 та недоцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 .

Разом з тим, 2 листопада 2021 року Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 808 «Про визначення участі матері у вихованні її дитини», згідно якого визначено участь матері ОСОБА_1 у вихованні її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення їй спілкування з дитиною за наступним графіком: перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі; щотижня - з 17:00 год. вівторка до 08:00 год. четверга.

Крім того, зобов`язано матір дитини ОСОБА_1 дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини ОСОБА_2 . Зобов`язано батька дитини ОСОБА_2 не перешкоджати матері брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини ОСОБА_1 .

Як свідчать матеріали справи, на даний час малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Мати дитини ОСОБА_1 проживає окремо за адресою: АДРЕСА_1 .

В заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 - адвокат Якушев С.І. просив суд апеляційної інстанції зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні, побаченні та спільному проведенні часу з малолітнім сином ОСОБА_3 кожен перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі, а також зобов`язати відповідача за зустрічним позовом забезпечити свою явку та явку малолітньої дитини ОСОБА_3 кожен перший, третій тиждень місяця о 16:00 год. до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з дати постановлення ухвали про забезпечення позову і до набрання чинності рішення суду у справі № 753/15815/20.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 523/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

У даній справі, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, колегією суддів встановлено, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача за зустрічним позовом регулярно спілкуватися із малолітнім сином, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Відтак, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді апеляційної інстанції, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, колегія суддів вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 4 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина і саме під час вирішення іншого спору в порядку позовного провадження підлягають доведенню твердження позивача про систематичне перешкоджання з боку батька щодо участі матері дитини у її вихованні та спілкуванні, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачень з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зобов`язати відповідача надавати позивачу можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу із сином ОСОБА_3 кожен перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі поза межами постійного місця проживання дитини, до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 753/15815/20.

Колегія суддів вважає, що такі зустрічі матері з дитиною один раз на два тижні протягом вихідних днів будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як матері так і дитині, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

При цьому спільне проведення часу матері та дитини без присутності батька є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останнього, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дитини.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Щодо вимог клопотання про забезпечення позову в частині зобов`язання відповідача за зустрічним позовом забезпечити свою явку та явку малолітньої дитини кожен перший, третій тиждень місяця о 16:00 год. до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 , то вони є надмірними, не доречними і не співмірними із заявленими у справі позовними вимогами.

Встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачень з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зобов`язання відповідача надавати позивачу можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу із сином у визначені в розпорядженні органу опіки та піклування дні і часи у повному обсязі забезпечує позивачу самостійно забирати сина на вихідні дні кожні два тижні за місцем його простійного проживання з батьком та повертати дитину після зустрічей до адреси фактично їх проживання з батьком.

Таке, на переконання колегії суддів, сприятиме усуненню конфліктних ситуацій між сторонами та виступатиме гарантією того, що позивач сумлінно використовуватиме свої батьківські права і виконувати батьківській обов`язки та відповідні рішення органу опіки та піклування, а також не зашкодить інтересам дитини та інтересам відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (частина шоста статті 153 ЦПК України).

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Якушева С.І. про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 365, 381, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачень з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожен перший, третій тиждень місяця - з 16:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі поза межами постійного місця проживання дитини, до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 753/15815/20.

У задоволенні решти вимог клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко