ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6636/22

Провадження № 22-ц/4820/1521/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/6636/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості із сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2022 року (суддя Салоїд Н.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду 25 грудня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем сплачувалися аліменти в розмірі 1000 грн.

В ході виконавчого провадження по виконанню рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року стало відомо, що відповідач працював водієм-експедитором міжнародних перевезень у ЗАО «Альгірдай» у м. Вільнюс Литовська Республіка, що підтверджується трудовим договором №1270 від 25 червня 2012 року. Згідно з інформацією з інтернет-ресурсу, мінімальна заробітна плата у Литовській республіці становила 458,4 ЄВРО. Таким чином, відповідач при отриманні мінімального доходу повинен був сплачувати як мінімум 1579,18 грн.

Вважає, що обставини стосовно розміру заробітної плати відповідачем було приховано від державного виконавця, і як наслідок, у зв`язку зі сплатою аліментів в меншому розмірі виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням судом норм процесуального права, всупереч правам дітей, які зазначені в ст. 7 Конвенції про права дитини та положенням ч. 7 ст. 7 СК України. Вказує, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про витребування інформації про доходи відповідача, а тому позивач був позбавлений можливості уточнити позовні вимоги та надати суду належний розрахунок суми заборгованості по аліментах.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року в справі № 686/19769/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_8 повноліття, починаючи з 03.10.2013. Вказаним судовим рішенням встановлено обставини того, що ОСОБА_3 проживає у Литовській Республіці, працює за основним місцем роботи у Закритому акціонерному товаристві «Альгірдай» та має регулярний дохід (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Таким чином, ОСОБА_2 була обізнана про місце роботи платника аліментів з дня набрання рішенням законної сили.

За інформацією Другого міського відділу ДВС ХМРУЮ та даними автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий лист №686/19769/13-ц, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 02.04.2014, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_8 повноліття перебував на виконанні у Другому міському відділі ДВС ХМРУЮ, заборгованість по аліментах станом на 01.09.2014 відсутня; 19.09.2014 виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_2 відповідно до поданої нею заяви про повернення виконавчого документа без виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Литви від 28 квітня 2015 року визнано та дозволено привести до виконання на території Литовської Республіки заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року. Проте, стягувач ОСОБА_2 правом на отримання аліментів в порядку передбаченому міжнародними конвенціями та договорами, ратифікованими Україною у встановленому порядку, не скористалась.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 травня 2018 року у справі №686/6742/18 змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_9 присуджених заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та виконувалось.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2018 року в справі №686/19769/13-ц, визнано виконавчий лист №686/19769/13 від 02.04.2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21 квітня 2021 року у справі №686/19769/13 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про зобов`язання ГТУЮ у Хмельницькій області через Міністерство юстиції України витребувати згідно з міжнародними угодами відомості про доходи ОСОБА_3 за період його роботи у Литовській Республіці з жовтня 2013 року по вересень 2018 року відмовлено.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зазначених норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці, стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому, звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три (в редакції СК України чинній з 28.08.2018 - десять років), що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання (ч. 1 ст. 194 СК України).

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

Згідно зі статтею 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За приписами ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм можливо зробити висновок про те, що діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

За змістом ч. 2-3, ч. 4, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за таких обставин у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст. ст. 194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду у витребуванні доказів у справі, оскільки таке клопотання вирішено судом першої інстанції у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай