справа № 361/5310/18
провадження № 2/361/44/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд виключити з актового запису про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , усі відомості про його батька ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його (позивача) батько ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті батька прийняли він та його брат ОСОБА_4 . Свідоцтва про спадщину за законом вони не отримували. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його брат ОСОБА_4 , після смерті брата відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на належну частку вказаного житлового будинку, яку брат ОСОБА_4 , хоча й не встиг належним чином оформити, проте успадкував за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьком якого записаний його брат ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 . Шлюб між його братом ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був зареєстрований лише 25 березня 2006 року. Незадовго до своєї смерті брат ОСОБА_4 повідомив його, що він не є батьком ОСОБА_2 , про це брат говорив йому неодноразово, проте до суду з цього приводу брат звернутися не встиг, оскільки він раптово помер. На його звернення до матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 із пропозицією зробити тест ДНК на батьківство його брата та її сина, остання відмовилася, тому він змушений був звернутися до суду.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 не є сином його брата ОСОБА_4 , тому він як єдиний спадкоємець після смерті брата, вважає необхідним оспорити його батьківство відносно ОСОБА_2 , оскільки брат збирався за життя це зробити особисто.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 і третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову категорично заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог закону, зокрема, ст. 137 СК України та ст. 1261 ЦК України, не належить до кола осіб, які наділені правом звертатися до суду з такими позовними вимогами. Їхній представник адвокат Ільїнов Р.В. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача і третьої особи та у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових судових дебатах.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Рожівка Броварського району Київської області народився ОСОБА_2 , його батьком записаний ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_6 , про що 24 січня 2002 року у Книзі записів актів громадянського стану про народження було зроблено відповідний актовий запис за № 2.

25 березня 2006 року ОСОБА_4 і ОСОБА_6 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 125. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_7 ".

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він є рідним братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважаючи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є рідним сином померлого брата ОСОБА_4 , який мав намір за життя оспорити своє батьківство, проте у зв`язку зі смертю не встиг цього зробити, звернувся до суду з цим позовом на підставі ч. 3 ст. 137 СК України, вказуючи на те, що його брат ОСОБА_4 не знав про те, що він записаний батьком ОСОБА_2 .

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання та право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це дії з попередження, припинення порушення прав або відновлення порушених прав громадян і організацій. Будь-яка особа має право на захист свого права та інтересу, що не суперечить принципам цивільного законодавства, вимогам справедливості, сумлінності, розумності.

Захист цивільних прав - це застосування судом цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Порядок оспорювання батьківства особи, яка померла, регулюється, нормами СК України, зокрема, ст. 137 СК України.

За змістом ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3 ст. 136 СК України).

У ч. ч. 1, 2 ст. 137 СК України передбачено, що якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці.

Згідно із ч. 3 ст. 137 СК України якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 СК України до вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 761/29546/15-ц виклав правовий висновок, у якому зазначив, що з аналізу ст. 137 СК України слідує, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини.

Аналогічний правовий висновок Верховним Судом викладено у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 542/1042/17.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. ст. 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. ст. 126, 127 СК України).

За змістом п. 11 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

У п. 12 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що ст. 137 СК України передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ЦПК України про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 ЦК України, дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оспорювання батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе лише дружиною, батьками й дітьми у разі: подання тим, хто записаний батьком дитини, письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини та відсутності у нього з поважних причин інформації про запис його батьком дитини.

Виходячи із загального правила щодо недопустимості оспорювання батьківства після смерті особи за інших обставин батьківство не може бути оспорено.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 у поданих до суду позовній заяві від 29 серпня 2018 року та позовній заяві від 26 вересня 2018 року на виконання ухвали суду від 03 вересня 2018 року про усунення недоліків, підписаних саме позивачем ОСОБА_1 , які наявні у матеріалах справи, посилався на те, що йому (позивачу) відомо, що у свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьком записаний його брат ОСОБА_4 , також зі слів брата йому відомо, що ОСОБА_4 батьком ОСОБА_2 не являється. Також повідомив, що ОСОБА_3 , дружина померлого брата, у розмові з чоловіком ОСОБА_4 повідомила його, про те, що ОСОБА_8 не його син.

Враховуючи, що позивач у справі ОСОБА_1 не належить до спадкоємців першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 брата ОСОБА_4 , тому за приписами ст. 137 СК України він не належить до осіб, які за законом мають право звертатися до суду з такими позовними вимогами.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_5 та за законодавством він належить до першої черги спадкування прав та обов`язків після смерті батька, а тому саме до нього відбувся перехід прав та обов`язків, які належали батькові, як особі, яка мала право звернутися з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про ОСОБА_4 як батька з актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм законодавства.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що за життя його брат ОСОБА_4 звертався до суду з позовом про виключення відомостей про нього як батька ОСОБА_2 , або подавав відповідне письмове заперечення щодо свого батьківства відносно ОСОБА_2 , або померлому братові позивача ОСОБА_4 із поважних причин не було відомо про те, що він записаний батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року у справі призначено судово-медичну (генетичну) експертизу.

11 травня 2019 року до суду надійшло клопотання судового експерта Петричук С.В., у якому вона просила, у зв`язку з тим, що судово-медична (генетична) експертиза проводиться виключно у закладах судово-медичної експертизи МОЗ України, просила суд змінити вид даної експертизи та для визначення наявності спорідненості ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по батьківській лінії призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та поставити перед експертами питання у такій редакції: "Чи можуть бути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічними родичами по батьківській лінії?"

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року для вирішення даного клопотання судового експерта провадження у справі відновлено.

Позивач ОСОБА_1 у суді клопотання судового експерта підтримав, просив суд його задовольнити та призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

06 червня 2019 року ухвалою суду у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої було поставлено питання: чи можуть бути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічними родичами по батьківській лінії?

18 лютого 2022 року до суду надійшов висновок експерта № СЕ-19-21/40256-БД від 10 лютого 2022 року.

Зі змісту зазначеного висновку експерта видно, що біологічна спорідненість по чоловічій лінії між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключається.

Молекулярно-генетична експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань об`єктів біологічного походження людини з метою встановлення їх генетичних ознак та визначення чи мають два чоловіки батьківську спорідненість. Тестування на встановлення спорідненості по батьківській лінії засновано на факті, що Y-хромосома переходить від батька до сина відносно без змін впродовж багатьох поколінь. Тільки чоловіки можуть здавати таке тестування, тому що жінки не мають Y-хромосоми. Тестування на встановлення спорідненості по батьківській лінії визначає чи Y-STR маркери пов`язані або ні з висновком, що чоловіки, які здають тест, можуть мати загального предка чоловічої статі. Даний аналіз не може виявити конкретні відносини між чоловіками, які належать до однієї батьківської лінії.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Надаючи оцінку зазначеному висновку експерта, суд вважає його неналежним доказом не лише з підстав того, що проведення такої експертизи могло впливати на результат розгляду спору, якщо б у позивача виникло право на звернення до суду з підстав, передбачених ст. 137 СК України, якою визначено коло осіб, наділених законом правом оспорювати батьківство особи після її смерті, та умови (підстави) виникнення такого права, а й з підстав того, що достовірних відомостей про те, що померлий ОСОБА_4 був біологічним братом позивача ОСОБА_1 , суду не надано, виходячи з мети проведення судової молекулярно-генетичної експертизи - біологічна спорідненість лише по чоловічій лініїта її проведення не між батьком і сином.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини на вимогах законодавства не ґрунтуються, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.