Дата документу 12.09.2022 Справа № 336/5771/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5771/21 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
провадження № 22-ц/807/1315/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
12 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Гончар М.С.
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії,
У липні 2020 року ПАТ „Запоріжжяобленерго звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої електричної енергії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1 та користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 . Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за надані послуги за період з 07.04.2017р. по 01.01.2019р. утворилася заборгованість в сумі 6196,57 гривень. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплачує, позивач просять стягнути заборгованість за надані послуги та судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року в

задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі За-

порізьких міських електричних мереж подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на по-

рушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами скарги є те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою місцезнаходження квартири АДРЕСА_2 , не врахувавши того, що між сторонами маються договірні відносини, а тому відповідач має оплачувати за фактично спожиту електричну енергію.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України віднесені справи незначної складності та справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вказував, що у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , користується електричною енергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , але обов`язків по сплаті за використану електричну енергію не виконує, у зв`язку з чим у нього за період з 07.04.2017р. по 01.01.2019р. виник борг у розмірі 6196,57 грн.

Згідно відповіді на запит суду Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради від 26.07.2021р., інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 відсутня (а.с. 17).

Інформації щодо власників житлового приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_4 позивач в процесі розгляду справи не надавав, клопотань про її витребування не подавав.

З наведеного вище суд дійшов висновку, що в процесі розгляду справи позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 або є власником цієї квартири, та, відповідно, користується послугами ПАТ «Запоріжжяобленерго», а тому не доведено споживання ним електричної енергії та виникнення боргу за ці послуги.

В апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що суд не повно дослідив зібрані у справі докази, зокрема, не врахував, що особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито саме на відповідача ОСОБА_1 , що свідчить про наявність договірних відносин між сторонами у справі, на підставі яких відповідач споживає електричну енергію, тому зобов`язаний здійснювати її оплату.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія встановила такі обставини у справі.

Вбачається, що суд взагалі не встановлював обставин у цій справі та спірних правовідносин, що склались між сторонами, обмежившись лише тим, що позивач не довів, що ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі, або є її власником, і, відповідно, користується послугами позивача.

Перевіряючи ці обставини з метою дослідження доводів апеляційної скарги та встановлення дійсних правовідносин, які не встановив суд, колегія визнала за можливе дослідити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснивши витяг за параметрами запиту адреси квартири, до якої, за ствердженням позивача, є причетним відповідач як споживач його послуг.

Згідно з інформації від 11.08.2022р., що міститься по цій квартирі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2011р. набув право власності на цю квартиру ( а.с. 79-83).

Між тим, встановлено, що 16.12.2014р. приватним нотаріусом Демидьонок О.М. видано свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру ОСОБА_2 , а останнім власником станом на день подання позову ПАТ «Запоріжжяобленерго» цієї квартири є ОСОБА_3 .

Таким чином, маючи обґрунтовані припущення з приводу того, що ОСОБА_1 помер, колегія ухвалою від 11 серпня 2022р. витребувала у Запорізькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформацію, чи значить у реєстрах як померла особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 85).

На запит надійшла інформація, що в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виявлено актовий запис про смерть № 378, складений цим відділом 19.05.2014р. відносно ОСОБА_1 .

Встановлено, що позов у цій справі ПАТ «Запоріжжяобленерго» пред`явило у липні 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 03.08.2021 відкрито провадження у цій справі.

Але відповідач ОСОБА_1 на цей час вже помер, тобто ще до звернення ПАТ «Запоріжжяобленерго» до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК).

З аналізу п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України убачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.25 ЦК здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздат-

ність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізособи виникає в момент її народ-

ження.

У випадках, установлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народже-

ної дитини. У випадках, установлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізособою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізособи припиняється в момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що всі фізособи є рівними в здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізособа має всі особисті немайнові права, установлені Конституцією та цим кодексом. Фізособа здатна мати всі майнові права, що встановлені цим кодексом, іншим законом. Фізособа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією, цим кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізособа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 42 ЦПК у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У статті 46 ЦПК визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи.

У ч. 1 ст. 47 ЦПК передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізособи, які досягли повноліття, а також юрособи.

Системний аналіз указаних норм права, а також положень чч.1, 2, 4 ст.25, ч.1 ст.26 ЦК та ч.2 ст.48 ЦПК дає підстави дійти висновку, що на момент звернення з позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК ).

Норма ст. 255 ЦПК є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених у пп.18 ч.1 ст.255 ЦПК, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК

України, суд своєю ухвалою закриває провадження, оскільки справа не підлягає розгляду в

порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тоб-

то після відкриття провадження.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Саме такого висновку дійшов ВС у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 20.06.2019 у справі №185/998/16.

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 , а, відкривши провадження у справі, установивши смерть відповідача, мав його закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК.

Апеляційний суд при перевірці відношення відповідача ОСОБА_1 до квартири, до якої надавались послуги позивачем, з урахуванням того, що суд першої інстанції не перевіряв цих обставин, встановив, що ОСОБА_1 помер ще у 2014р, тобто до виникнення спірної заборгованості та звернення щодо її стягнення позивачем.

Отже, суд не міг відкривати провадження у цій справі, в той час як вирішив справу з померлим відповідачем по суті, відмовивши у позові у з`язку з недоведеністю наявності у відповідача статусу споживача електричної енергії, яка надавалась за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 263, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України недотримання судом вимог цивільного процесуального закону є підставою для скасування рішень повністю або частково й ухвалення нового у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч.1 ст. 377 ЦПК судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених у стст.255 цього кодексу.

У зв`язку з наведеним колегія уважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 367 ЦПК.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню із закриттям провадження у справі..

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13жовтня 2021 року у цій справі скасувати, провадження у справі за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 12 вересня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.