КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7995/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Проца Андрія Володимировича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року, постановлене суддею Марфіною Н.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення боргу за договором страхування,

У С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення боргу за договором страхування з відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України, обґрунтовуючи тим, що 11.02.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 . На час ДТП цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія ТЗ «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0648524 страховою компанією ПрАТ «СК Україна». Відповідно до звіту №С15-55 від 02.03.2015 року, розмір завданого позивачу збитку становить 18496,51 грн. 26.02.2015 року позивач звернувся до страховика винної у ДТП особи із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, у визначений законом строк ПрАТ «СК Україна» не здійснила виплати страхового відшкодування, тому з 27.05.2015 року у ПрАТ «СК Україна» окрім обов`язку виплатити страхове відшкодування, також з`явився обов`язок сплатити пеню згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційні збитки та три відсотки річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. 02.03.2018 року Господарським судом м. Києва у справі №910/842/18 було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК Україна». 17.07.2019 року Господарським судом м. Києва у справі №910/842/18 було вирішено ліквідувати ПрАТ «СК Україна». 15.08.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання зобов`язання за договором страхування, у якій просив сплатити йому страхове відшкодування в сумі 18151,42 грн., 6788,28 грн. інфляційних втрат, 1532,00 грн. - 3% річних за користування чужими грошима та 18120,50 грн. пені. 13.12.2019 року відповідач своїм листом повідомив позивача про виконання лише частини зобов`язання у розмірі 16025,18 грн. 25.11.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати зобов`язання у повному обсязі, однак своїм листом від 16.12.2021 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви посилаючись на те, що не має обов`язку з відшкодування пені, інфляційних втрат та 3% річних. Таку відмову позивач вважає незаконною та просить стягнути на його користь 26 440,78 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення боргу за договором страхування задоволено частково.

Стягнено з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 4861, 99 грн інфляційних витрат, 1329, 00 грн три відсотки річних від простроченої суми та 15747, 80 грн пені, а всього 21938, 79 грн.

Стягнено Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 753, 64 грн

Стягнено Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 4552, 30 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, 03.12.2021 року представник Моторно (транспортного) страхового бюро України Проц А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції не були в повній мірі досліджені всі обставини, рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказував, що МТСБУ не порушувало грошового зобов`язання перед позивачем та не є правонаступником ПрАТ «СК «Україна», тобто до МТСБУ не переходили всі права та обов`язки страховика, який визнаний банкрутом, а перейшов обов`язок покладений законом з виплати страхового відшкодування передбаченого договором та законом. Вважає, що пеня, 3 % річних та інфляційні втирати - це відповідальність страховика-банкрута за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ передбачених пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що встановлені законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування є невід`ємною частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування та відповідач не звільнений від обов`язку сплати за страховика ці нарахування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного

Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2015 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У змісті зазначеної постанови суду вказано, що водій ОСОБА_2 11.02.2015 року о 12 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Горького, 176, не впевнився у безпеці, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються порушення п.п. 13.1. Правил дорожнього руху (а.с. 10).

Автомобіль «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 - позивачці у справі, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11-12).

За змістом полісу №АІ/0648524 від 30.05.2014 року, на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» (а.с. 13).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 02.03.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 18496,51 грн. (а.с. 14-41).

26.02.2015 року позивачка звернулась до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про страхове відшкодування, у якій просила здійснити виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті страхового випадку 11.02.2015 року транспортний засіб «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , на її банківський рахунок у АТ «Ощадбанк» (а.с. 42).

Постановою Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 року у справі №910/842/18 визнано ПрАТ «СК «Україна» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 43-46).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 року по справі №910/842/18 затверджений звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019 року, провадження у справі закрите (а.с. 47-54).

19.09.2019 року позивачка звернулась до МТСБУ із заявою, в якій просила виконати зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5684072 виданий ПрАТ «СК «Україна» у розмірі 44592,20 грн., з яких: 18151,42 грн. - розмір завданого збитку; 6788,28 грн. - розмір інфляційних втрат; 18120,50 грн. - розмір пені; 1532,00 грн. - 3% річних за користування чужими грошима; та перерахувати кошти на її розрахунковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 55).

Своїм листом від 13.12.2019 року МТСБУ повідомило позивача про прийняття відповідачем рішення щодо виплати на відшкодування шкоди грошових коштів в сумі 16025,18 грн. (а.с. 56).

26.11.2021 року представник позивача звернувся до МТСБУ із заявою в якій просив виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» за договором №АІ/0648524 в повному обсязі та здійснити виплату потерпілій ОСОБА_1 : 6788,28 грн. - розмір інфляційних втрат; 18120,50 грн. - розмір пені; 1532,00 грн. - 3% річних за користування чужими грошима (а.с. 57).

У відповідь на зазначене звернення МТСБУ своїм листом від 16.12.2021 року відмовило у здійснені доплати із посиланням на положення ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 988 ЦК України (а.с. 58-59).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Тобто, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

До таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору, тобто страхову суму.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

З вище вказаних норм та сталої судової практики Верховного Суду можна зробити висновок, що в разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини другої статті 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальним правилом, викладеним в п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі Закону), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Згідно вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до абз. а, п. 41.2, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З наведених норм права вбачається, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом, у разі належного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страхову компанію.

19.09.2019 року позивачка звернулась до МТСБУ із заявою в якій просила виконати зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5684072 виданий ПрАТ «СК «Україна» у розмірі 44592,20 грн., з яких: 18151,42 грн. - розмір завданого збитку; 6788,28 грн. - розмір інфляційних втрат; 18120,50 грн. - розмір пені; 1532,00 грн. - 3% річних за користування чужими грошима; та перерахувати кошти на її розрахунковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 55).

Своїм листом від 13.12.2019 року МТСБУ повідомило позивача про прийняття відповідачем рішення щодо виплати у відшкодування шкоди грошових коштів в сумі 16025,18 грн. (а.с. 56).

26.11.2021 року представник позивача звернувся до МТСБУ із заявою в якій просив виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» за договором №АІ/0648524 в повному обсязі та здійснити виплату потерпілій ОСОБА_1 : 6788,28 грн. - розмір інфляційних втрат; 18120,50 грн. - розмір пені; 1532,00 грн. - 3% річних за користування чужими грошима (а.с. 57).

У відповідь на зазначене звернення МТСБУ своїм листом від 16.12.2021 року відмовило у здійснені доплати із посиланням на положення ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 988 ЦК України (а.с. 58-59).

Колегія суду вважає, що МТСБУ своєю відповіддю фактично визнало свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування, однак, відмовило проводити виплати за затримку виконання зобов`язання.

Відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Доводи апеляційної скарги про те, що МТСБУ не порушувало грошового зобов`язання перед позивачем та не є правонаступником ПрАТ «СК «Україна» , яка в силу банкрутства допустила прострочення виконання зобов`язання, не можуть бути прийняті судом .

Колегія суддів вважає, що спірні відносини виникли як договірні, які відповідач реалізовує перед позивачем, тобто має місце перехід обов`язків страховика до СТСБУ за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Проца Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 9 вересня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: