Справа № 308/4309/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06 травня 2022 року в частині визначення розміру аліментів у складі судді Данка В.Й., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив :

У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 05.09.2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №528, що стверджується свідоцтвом про одруження Серія НОМЕР_1 від 05.09.2002 року. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька: ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей НОМЕР_2 від 23.07.2004 року та НОМЕР_3 від 07.07.2010 року. Подружнє життя не склалося оскільки вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя. Вони втратили почуття любові, повагу та порозуміння один до одного. В 2019 році відповідач залишив сім`ю та переїхав проживати окремо до іншої жінки. Діти залишилися проживати разом з позивачкою. З того часу відповідач не дбає про сім`ю і позивачка не підтримує з ним жодних сімейних стосунків. 12.03.2022 року відповідач погрожуючи фізичною розправою вигнав позивачку разом з дітьми з дому. Після чого змінив замки та категорично заборонив приходити до вказаного будинковолодіння. У зв`язку з цим, позивачка змушена була переїхати разом з дітьми проживати до своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає по сьогоднішній час. Починаючи з 2019 року відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та не бере участі у їх вихованні. Позивачка стверджує, що її витрати на дітей в середньому складають близько 18000 грн. на місяць, не враховуючи витрати на продукти харчування. Вказує, що вона є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2200 грн. на місяць. За фахом є медичною сестрою та офіційно працює в медичному центрі «Корзо» в м.Ужгороді, її заробітна плата складає близько 7800 грн. на місяць. Відповідач офіційно ніде не працює, однак, наскільки їй відомо він працює на продуктовому складі в с.Минай в приватного підприємця ОСОБА_5 , де отримує заробіток у сумі близько 18 000 грн. на місяць. Відповідач є працездатним, із задовільним станом здоров`я, іншої родини не має, як і не має на утриманні інших осіб.

За вказаних обставин, позивач просила розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 4500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2022 року позов задоволено.

Шлюб, укладений 05 вересня 2002 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), про що відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено зроблено запис за №528 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з 05.04.2022 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з 05.04.2022 року і до досягнення нею повноліття. Вирішено питання по судовим витратам. Допущено до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення аліментів змінити та визначити сплату аліментів в розмірі по 1309 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всупереч ст.81 ЦПК України розмір аліментів було визначено судом першої інстанції тільки на припущеннях позивачки щодо щомісячних доходів апелянта без будь-яких доказів. Апелянт також звертає увагу на те, що подані позивачкою докази щодо понесених нею витрат на оплату навчання доньки ОСОБА_3 в університеті та оплату стоматологічних послуг не відноситься до сум витрат, понесених у зв`язку з утриманням, а є додатковими витратами на дитину, визначені ст.185 СК України, які повинні були узгоджуватися із батьком дітей.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу апелянтом не оскаржено, тому апеляційний суд у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 05.09.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (прізвище після одруження ОСОБА_7 ) відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 05.09.2022 року зроблено запис за №528, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.09.2002 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням суду розірвано, сторони проживають окремо.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Діти сторін проживають разом з матір`ю.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №664683, позивачка ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи.

Згідно довідки №2-03 від 29.03.2022 року ОСОБА_2 працює з 01 жовтня 2019 року на посаді сестри медичної у ФОП ОСОБА_8 .

Позивачкою ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у твердій грошові сумі у розмірі по 4500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

На підтвердження витрат, які позивачка несе на утримання дітей, нею було подано копії квитанцій 9258-9403-8103-0672 та 55 про оплату за навчання ОСОБА_3 в Ужгородському національному університеті, копії квитанцій за оплату стоматологічних послуг № від 15.03.2022 року, № від 18.03.2022 року, № від 21.03.2022 року, № від 23.03.2022 року.

Випискою з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 01.04.2022 року ОСОБА_4 має короткозорість середнього ступеня, що також підтверджується також Довідкою виданою КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради.

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 грн., з 1 липня -2510 грн., з 1 грудня - 2618 гривень.

Визначаючи розмір аліментів по 4500 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває в працездатному віці та зі слів позивачки заробіток відповідача становить приблизно 18 000 грн.

Проте колегія суддів не може погодитись із визначеним у рішенні суду розміром аліментів у сумі по 4500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

Згідно з приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Обгрунтовуючи позов в частині стягнення аліментів, позивачка вказувала на те, що відповідач працює на продуктовому складі в с.Минай в приватного підприємця ОСОБА_5 , де отримує заробіток у сумі близько 18 000 грн. щомісячно.

Однак, відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримує дохід у вказаному в позові розмірі позивачкою не подано.

Відтак, позивачкою не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 4500 грн. щомісячно на кожну дитину, що в сукупності складає 9000 грн.

Окрім того, стосовно наданих позивачкою на підтвердження заявленого позову про стягнення аліментів квитанцій за оплату стоматологічних послуг № від 15.03.2022 року, № від 18.03.2022 року, № від 21.03.2022 року, № від 23.03.2022 року слід зазначити, що в даному випадку, витрати за стоматологічні послуги не є постійними, а носять тимчасовий характер та підтверджують саме додаткові витрати, відтак, позивачка вправі звертатися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, визначних ст.185 СК України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спільна дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вже досягла повноліття, відтак в подальшому позивачка чи сама повнолітня дитина не позбавлена права звертатися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що регулюються главою 16 СК України.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, відповідно до ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виклавши третій та четвертий абзац резолютивної частини рішення в іншій редакції, з визначенням розміру аліментів по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 05.04.2022 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів в сумі по 1309 грн. на кожну дитину не заслуговують на увагу, оскільки вказана ним сума не може забезпечити дітям навіть мінімально необхідні потреби на проживання та харчування дитини. При цьому, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.

Визначений судом апеляційної інстанції розмір аліментів по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Керуючись ст.ст 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2022 року в частині стягнення аліментів змінити, виклавши третій та четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2022 року і до досягнення нею повноліття.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2022 року і до досягнення нею повноліття».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2022 року.

Головуючий:

Судді: