Ухвала

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 215/2316/19

провадження № 61-8935ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, в якому просила суд: визнати її членом сім`ї наймача ОСОБА_3 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право користування квартирою

АДРЕСА_1 ; переоформити на неї особовий рахунок.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням задоволено в повному обсязі.

Визнано ОСОБА_2 членом сім`ї ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право користування квартирою

АДРЕСА_1 та переоформлено на неї особовий рахунок.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2020 року поновлено Прокуратурі Дніпропетровської області строк на апеляційне оскарження рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року і відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задоволено.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

09 вересня 2022 року особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року (надійшла до суду 13 вересня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови вона ніколи не отримувала, а про оскаржуване рішення дізналася після отримання позовної заяви про витребування у неї майна 22 серпня 2022 року, що підтверджено доказами.

Дослідивши клопотання заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, та зазначає, що підставою касаційного оскарження

є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18).

Верховний Суд не може взяти до уваги лише дане посилання, оскільки цей висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц, стосується лише питання поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.

При цьому підстав касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року заявник в касаційній скарзі не зазначила.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 звернулася до суду у 2019 році та заявляла три позовні вимоги немайнового характеру (визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування квартирою, переоформлення на позивача особового рахунку).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 3 073,60 грн (судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру: 768,40*3=2 305,20 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги: 2 305,20*200%=4 610,40 грн; сплачено судового збору: 1 536,80 грн; доплата судового збору: 4 610,40-1 536,80=3 073,60 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць