Справа № 129/2194/20
Провадження № 22-ц/801/1567/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 рокуСправа № 129/2194/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу № 129/2194/20 за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради, Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай)

за апеляційною скаргу керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Швидкого О.В.. в залі суду м. Гайсина, Вінницької області,

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай).

В січня 2021 року позивач подав уточнюючу позовну заяву до Гайсинської міської ради, Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай), в якому позивач, як член колишнього колгоспу «Більшовик», реорганізованого в КСП «Вільна Україна», просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,04 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на землях запасу колишньої Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області; в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до записів у його трудовій книжці, він в період з 22.01.1991 р. по 22.01.1994 р. працював кормовозом, спочатку в колгоспі «Більшовик», а потім в реорганізованому з нього КСП «Вільна Україна» с. Зятківці; з 03.04.1994 р. позивач був звільнений з роботи у зв`язку із призовом на військову службу в ЗСУ, згідно з військовим квитком НОМЕР_1 , виданим Гайсинським РВК Вінницької області, ОСОБА_1 з 13.04.1994 р. по 09.07.1997 р. проходив військову службу в ЗСУ; відповідно до протоколу № 2 від 20.12.1993 р. загальних зборів уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці, на підставі поданої заяви, позивача було прийнято в члени КСП «Вільна Україна», ця інформація стала йому відома лише 06.12.2019 р., коли на його заяву від 29.11.2019 р. була надана відповідь колишнім головою КСП «Вільна Україна» с. Зятківці ОСОБА_2 ; протоколом № 3 від 04.12.1996 р. загальних зборів уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці були затверджені списки по паюванню земель колективної власності КСП «Вільна Україна» с. Зятківці; згідно з Державним актом про право колективної власності на землю № 000001 від 06.12.1995 р. було передано у колективну власність земельну ділянку загальним розміром 2020,9 га., в тому числі 1882,7 га ріллі, визначено 902 особи, які мають право на земельну частку (пай) по 2,04 умовних кадастрових га.; до Державного акта про право колективної власності на землю № 000001 від 06.12.1995 р. був доданий список громадян членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці, які на момент його видачі були членами КСП «Вільна Україна» с. Зятківці для одержання земельного паю, але позивача не було внесено до вказаного списку, та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай), у зв`язку з чим позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду; також, у позові зазначено, що ним було пропущено строк, передбачений ЦК України, за захистом порушеного права, по причині того, що він проходив строкову військову службу в ЗСУ на момент паювання земель, та довідку Зятковецької сільської ради № 42 від 31.01.2020 р. про не включення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), отримав лише 31.01.2020 р., в даний час він бажає захистити своє порушене право та вважає, що відмова в отриманні земельної частки (паю) є порушенням п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання землі, переданої в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), строк звернення до суду з позовом до Гайсинської міської ради, Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай).

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,04 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Вказане рішення оскаржене в апеляційному порядку Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області, в інтересах держави в особі Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області.

Скаржник просить скасувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року через невідповідність вимогам чинного законодавства і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що як вбачається з оскаржуваного судового рішення позивач до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності не був включений. Згідно з позицією Верховного Суду (справа 140/1113/17-ц, постанова від 20.05.2019) зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про не включення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Проте таких вимог позивач у своєму позові не заявляв. Отже, у даному випадку правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивача не було включено до списків осіб членів КСП «Вільна Україна» , що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, і позивач не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай). Окрім цього, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом поза межами строку, передбаченого нормами ЦК України (в редакції ЦК УРСР 1963 року та ЦК України 2003 року). Ті обставини, які упродовж такого тривалого часу перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав та наведені у позовній заяві, є необґрунтованими та в свою чергу не можуть бути поважними.

Отже, суд, безпідставно поновив строк позовної давності позивачу, оскільки підстави їх пропуску є неповажними та на їх підтвердження останньою не надано жодного доказу. Крім того судом не враховано, що позивач з 1997 року, з часу коли він мав об`єктивну можливість дізнатись про порушення права на земельну частку (пай), у порушення чинного законодавства не вжив жодних заходів щодо відновлення свого порушеного права.

23 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокатом Гуравською В.Ю. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зокрема вказує, що вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, постановленим у відповідності до норм матеріального та процесуального права, та таким, що не підлягає скасуванню, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

У судовому засіданні прокурор Кравчук О.Л. апеляційну скаргу підтримав, і надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуравська В.Ю. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність учасників справи, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував з 22.01.1991 р. по 22.01.1994 р. у трудових відносинах з колгоспом «Більшовик» реорганізованого в КСП "Вільна Україна" с. Зятківці та являвся членом даного господарства. Крім того, до державного акту на право колективної власності на землю № 000001 від 06.12.1995 р. був доданий список громадян членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці, які на момент його видачі були членами КСП «Вільна Україна» с. Зятківці для одержання земельного паю, але позивача не було внесено до вказаного списку, та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Після звільнення з КСП «Вільна Україна» позивач проходив строкову військову службу в ЗСУ і лише 03.10.2019 р. дізнався про своє порушене право на земельну частку (пай), що призвело до звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебував з 22.01.1991 р. по 22.01.1994 р. у трудових відносинах з колгоспом «Більшовик» реорганізованого в КСП "Вільна Україна" с. Зятківці та являвся членом даного господарства.

Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів № 2 уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці від 08.06.1996 р., було вирішено створити та затвердити склад комісії по паюванню земель КСП «Вільна Україна» в кількості семи чоловік (а.с.7);

Згідно витягу з протоколу № 3 загальних зборів уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці від 04.12.1996 р., затверджений список по паюванню земель колективної власності по КСП «Вільна Україна» (зворотна сторона а.с.7-9);

Відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області на запит адвоката за вих. № 0-2-0.171-31/123-20 від 31.01.2020 р., Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Вільна Україна» с. Зятківці серія ВН № 000001 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 06.12.1995 р. за № 1; відповідно до розпорядження голови Гайсинської РДА від 19.12.1996 р. № 598 затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) в сумі 7178 грн. та розмірі 2,04 га з площі сільськогосподарських угідь (а.с.10);

Згідно довідки Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 42 від 31.01.2020 р., ОСОБА_1 дійсно являється членом КСП «Вільна Україна» с. Зятківці і його немає в списках, які є додатком до державного акту на право власності на землю, затвердженого загальними зборами КСП «Вільна Україна», протокол № 2 від 08.06.1996 р., йому не видавався сертифікат на право власності на земельну частку (пай) (а.с.11);

Архівною довідкою КУ «Гайсинський районний трудовий архів» Гайсинської районної ради за № 1247 від 27.11.2019 р., у документах з особового складу КСП «Вільна Україна» с. Зятківці у книгах обліку трудового стажу та заробітної плати значиться ОСОБА_1 , який працював кормовозом (а.с.12);

Згідно архівної довідкою архівного відділу Гайсинської РДА за № 01-11-648 від 03.10.2019 р., колгосп «Більшовик України» реорганізовано в КСП «Вільна Україна» с. Зятківці (а.с.13);

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , виданим Гайсинським РВК Вінницької області, ОСОБА_1 з 13.04.1994 р. по 09.07.1997 р. проходив військову службу в ЗСУ(а.с.14-18);

Згідно архівної довідки архівного відділу Гайсинської РДА за № 01-11-647 від 03.10.2019 р., в протоколах загальних зборів та засідань правління колгоспу «Більшовик України» с. Зятківці за 1991 р. відсутній запис про прийняття в члени колгоспу ОСОБА_1 (а.с.20);

Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці від 20.12.1993 р., ОСОБА_1 було прийнято в члени КСП «Вільна Україна» (а.с.21, 115-117);

Відповіддю на заяву ОСОБА_1 від 29.11.2019 р. повідомлено що відповідно до протоколу № 2 від 20.12.1993 р. загальних зборів уповноважених членів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці, на підставі поданої заяви, було прийняте рішення про прийняття ОСОБА_1 в члени КСП «Вільна Україна» (а.с.22);

Згідно відповіді на звернення ОСОБА_1 до Гайсинської РДА за № 02-16-3747 від 27.08.2020 р., повідомлено, що причиною не видачі Гайсинською РДА сертифікату на право на земельну частку (пай) був той факт, що відповідно до протоколу № 2 від 20.12.1993 р. загальних зборів КСП «Вільна Україна» с. Зятківці з невідомих причин ОСОБА_1 не був включений в список осіб, які мають право на земельну частку (пай) з числа членів КСП «Вільна Україна» (а.с.60);

Відповідно архівного витягу Гайсинського архівного відділу Гайсинської РДА № 01-11-287 від 09.06.2021 р., повідомлено, що в протоколах засідання правління колгоспу «Більшовик України» с. Зятківці значиться: в протоколі № 4 засідання правління колгоспу «Більшовик України» с. Зятківці від 28.04.1991 р. слухали заяву ОСОБА_1 про те, щоб прийняти його в члени колгоспу і надати роботу кормовозом (а.с.123);

Згідно протоколу № 4 загальних зборів членів колгоспу та засідань правління колгоспу «Більшовик Україна» с. Зятківці від 28.04.1991 р., слухали заяву ОСОБА_1 про те, щоб прийняти його в члени колгоспу і надати роботу кормовозом (а.с.124-127).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У силу вимог ст. 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додаються до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті у спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

У разі якщо до 01.01.2025 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Згідно п. 21 Прикінцевих положень до ЗК України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення позивач до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності, не був включений.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 20.05.2019, справа 140/1113/17-ц, зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про не включення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (у редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Вказана правова позиція Верховного Суду висловлена у постановах від 20.03.2019, справа № 610/2071/17, від 15.05.2019, справа № 629/996/17 та від 22.05.2019, справа № 607/13295/16.

Отже, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивача не було включено до списку осіб членів КСП «Вільна Україна», що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, який був виданий 06.12.1995 р, і позивач не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що задовольняючи позов, суд безпідставно поновив строк позовної давності на звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 3-ро/99 прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, §35)).

Таким чином, захист права власності належить до сфери інтересів держави, а вилучення земельних ділянок із її власності на користь інших суб`єктів цивільного обороту всупереч положенням чинного законодавства суттєво їх порушує.

Щодо визнання відповідачами позову, то вказані правовідносини регулюються статтею 206 ЦПК України. Так, у частині четвертій статті 206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відтак, визнання позову відповідачами є підставою для задоволення позову лише, якщо таке визнання не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в розмірі 2,04 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим в розумінні статті 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути на користь Вінницької обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261, 20 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області - задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради, Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (Код отримувача: 02909909, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA0003988) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 261, 20(одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І. В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник