Справа № 282/1183/21
Провадження № 2/282/5/22
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - Носача В.М.,
при секретарі судового засідання - Поварчук Н.В.,
за участі представника позивача - адвоката Забродського А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Любарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Хмельницький), ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Любарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Хмельницький), (надалі по тексту також - відповідачі) про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 та внесення змін до актового запису про народження останнього.
Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно за законом.
Позивач стверджує, що 21 лютого 1999 року його мати - ОСОБА_4 вступила у фактичні шлюбні стосунки із ОСОБА_3 . Вони проживали багато років однією сім`єю, вели спільне господарство, однак не зареєстрували свого шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану.
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в селі Коваленки Любарського району Житомирської області. Запис про батька було зроблено на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, згідно з якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці 66 років в селі Кириївка Любарського району Житомирської області.
Позивач являється спадкоємцем майна покійного, в оперативне управління яким вступив, однак реалізувати свого права на спадщину він не може, оскільки не має можливості позасудовим шляхом ствердити родинні стосунки зі спадкодавцем.
Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинного споріднення зі спадкодавцем. За змістом вказаної постанови вбачається, що за заявою позивача 17 грудня 2020 року заведено спадкову справу № 290/2020 до майна ОСОБА_3 , в якій зазначено, що в складі сім`ї спадкодавця на час його смерті проживав син ОСОБА_2 , якого позивач зазначає в якості відповідача.
Від начальника Любарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Хмельницький) надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу, проти задоволення заявлених вимог не заперечує.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
В судовому засіданні представник позивача Забродський А.С. позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона з 1999 року постійно проживала із ОСОБА_3 як дружина та чоловік за адресою: АДРЕСА_1 . За період спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилися двоє дітей, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Свідок стверджує, що вона є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 є його батьком та пояснює, що ОСОБА_3 визнавав та поводив себе як батько по відношенню до ОСОБА_1 . Також свідок ОСОБА_4 вказала, що запис про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_1 зроблено на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України у зв`язку із тим, що вона не зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що є сусідкою ОСОБА_4 . Свідок зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільний побут. Також вказала, що ОСОБА_3 відносився до ОСОБА_1 так, як відносяться батьки до своїх дітей. Постійно брав участь у житті та навчанні дитини.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в с.Коваленки Любарського району Житомирської області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці 66 років в с.Кириївка, Любарського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки №419, виданої Панасівським старостинським округом Любарської селищної ради від 06.11.2020 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1999 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав без реєстрації спільно з ОСОБА_4 у її домогосподарстві в АДРЕСА_1 і вели спільне господарство.
Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу від 02.03.2021 №61/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження родинного споріднення зі спадкодавцем. За змістом вказаної постанови за заявою позивача від 17.12.2020 заведено спадкову справу до майна ОСОБА_3 , в якій зазначено, що в складі сім`ї спадкодавця на час його смерті проживав син, ОСОБА_2 , якого позивач зазначає в якості відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Враховуючи, що встановлення факту в даній справі впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за правилами позовного провадження.
Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
У п. 15 зазначеної постанови вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_6 , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС).
Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Суд, з урахуванням інтересів позивача, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, дійшов висновку про наявність підстав для встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Керуючись ст. ст. 4,13,58,259,263-265,268-273 ЦПК України, суд,
Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Кириївка Любарського району Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кириївка Любарського району, був батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Коваленки Любарського району Житомирської області.
Внести зміни до актового запису про народження №2, виданого 27 березня 2000 року виконавчим комітетом Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області, про народження ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Коваленки, Любарського району Житомирської області, змінивши його прізвище " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ", а батьком дитини записати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця села Кириївка Любарського району Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Кириївка Любарського району Житомирської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2022.

Головуючий суддя В.М. Носач