Житомирський апеляційний суд
Категорія 82 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз»,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 17 травня 2022 року суддею Перекупкою І.Г. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 17 травня 2022 року,

у справі №296/10212/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про компенсацію витрат з встановлення індивідуального газового лічильника,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» (надалі - Товариство, АТ «Житомиргаз»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію витрат із встановлення індивідуального газового лічильника у розмірі 6322,72 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем природного газу, який постачається оператором ГРМ АТ «Житомиргаз». У жовтні 2019 року він звернувся до відповідача з проханням встановити у його помешканні індивідуальний лічильник безкоштовно, як побутовому споживачу на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». На вказане прохання його було проінформовано, що у багатоквартирному будинку, в якому він проживає, встановлений загальнобудинковий лічильник, що забезпечує на 100% потреби споживачів в обліку спожитого природнього газу. У подальшому, він відповідача неодноразово повідомляв, що загальнобудинковий лічильник газу ніяким чином не відображає обсяг спожитого саме ним газу, а враховує лише втрати газу у мережі тощо. 14 лютого 2020 року черговий раз він змушений був звернутись до Товариства з вимогою встановити індивідуальний газовий лічильник безкоштовно, посилаючись на норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду, однак відповіді на таке не отримав, у зв`язку з чим, у червні 2021 року був змушений самостійно фінансувати витрати зі встановлення такого лічильника. Вартість лічильника разом із встановленням склала 6322,72 грн, виконавцем таких робіт є АТ «ОГС «Житомиргаз». 18.10.2021 звернувся до відповідача з вимогою компенсувати йому витрати, пов`язані з встановленням індивідуального лічильника, проте листом від 12.11.2021 отримав відмову у компенсації таких витрат.

Окрім того вказав, що є пенсіонером і до встановлення індивідуального лічильника змушений був сплачувати за користування побутовим газом більше 400 грн на місяць, а після встановлення такого сплачує 80 грн. Оскільки ним відповідачу щомісячно сплачується вартість транспортування газу та спожитого газу, а в тариф зазначених послуг включена вартість встановлення індивідуального газового лічильника, витрати у розмірі 6322,72 грн підлягають компенсації.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат з встановлення індивідуального газового лічильника у розмірі 6322,72 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ "Житомиргаз", посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що є безпідставною та хибною позиція суду щодо порушення прав позивача у зв`язку з невстановленням останньому у його помешканні індивідуального лічильника газу всупереч вимогам ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а також щодо наявності підстав для відшкодування компенсації витрат на самостійне встановлення та придбання газового лічильника. Так, у 2017 році на виконання вимог вищевказаного Закону від 09.04.2015, який вимагав забезпечення комерційного обліку в квартирах та приватних будинках, які використовують природний газ тільки для приготування їжі саме до 01.01.2018, у будинку АДРЕСА_2 було встановлено будинковий вузол обліку газу. Отже, встановлення будинкового лічильника було здійснено в рамках виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №546 від 31.03.2016. Зокрема, звертає увагу суду на те, що Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції закону №329-VІІІ від 09.04.2015, який діяв до 20.01.2018) не передбачалось обов`язку забезпечення комерційного обліку в квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується комплексно для опалення, підігріву води та приготування їжі, а також тільки для приготування їжі саме шляхом встановлення індивідуального лічильника газу.

Також зазначив, що редакція Закону №2260-VІІІ від 21.12.2017 вже передбачає можливість побутових споживачів природного газу самостійно встановити індивідуальні прилади обліку природного газу (індивідуальні лічильники) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Однак, здійснення оснащення лічильниками газу населення виключно за рахунок Оператора ГРМ не є обов`язковим, а компенсація витрат на встановлення лічильників газу побутовим споживачам має відбуватися не за рахунок коштів Оператора, а за рахунок Державного бюджету України та при фактичному перерахуванні суми відшкодування на поточний рахунок Оператора ГРМ. Станом на момент розгляду даної справи та ухвалення рішення суду відсутній діючий регуляторний акт, яким визначений порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів - фізичних осіб (населення), затверджений Кабінетом Міністрів України. Однак, суд першої інстанції дані обставини проігнорував, що є свідченням втручання суду у повноваження КМУ. Натомість, суди не можуть підміняти інший орган державної влади, тобто перебирати на себе повноваження з вирішення питань, віднесених до компетенції органу державної влади.

На його думку, відповідач не порушував права позивача та не чинив останньому перешкоди у реалізації ним права на самостійне встановлення лічильника газу за особистим волевиявленням, оскільки на даний час не має законодавчо врегульованого механізму реалізації такого права.

Окрім того вказав, що суд першої інстанції безпідставно у судовому рішенні послався на ст.22 ЦК України, ототожнюючи компенсацію за самостійне придбання та встановлення газового лічильника зі збитками, оскільки вказана стаття говорить про втрати (збитки), які виникають внаслідок знищення або пошкодження майна, або внаслідок відновлення своїх порушених прав. Отже, понесені позивачем витрати за своєю природою не є збитками у розумінні ст.22 ЦК України.

Також є необґрунтованими посилання суду на постанову Верховного Суду у справі №908/1312/17, оскільки у наведеній постанові та оскаржуваному рішенні установлені різні фактичні обставини у справі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу АТ "Житомиргаз", просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Зазначив, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Верховний Суд неодноразово роз`яснював обов`язок відповідача встановити споживачу індивідуальний газовий лічильник саме за рахунок Оператора ГРМ. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 20.06.2022 у справі №632/1228/20 дійшов висновку, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу та лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Однак, Товариство не надало доказів щодо вжиття заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету. Оскільки позивач уклав договір постачання природного газу як побутовий споживач, щомісячно сплачував рахунки за спожитий газ за встановленими тарифами, в яких передбачені витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу, та самостійно встановив лічильник за власні кошти, вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати у якості компенсації за самостійне забезпечення та встановлення індивідуального приладу обліку природного газу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з газопостачання, який постачається останньому оператором ГРМ АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (а.с.8-9).

У жовтні 2019 року позивач звернувся до ПАТ «Житомиргаз» із заявою про встановлення відповідачем газового лічильника безкоштовно (а.с.10).

06.11.2019 АТ «Житомиргаз» на звернення ОСОБА_1 від 23.10.2019 надало відповідь, у якій останнього повідомило про наступне. Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, встановити лічильники газу (індивідуальні або загальнобудинкові), що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням зазначеної групи. Тому, АТ «Житомиргаз» було розроблено та подано на затвердження НКРЕКП План розвитку газоросподільної системи на 2016-2025 роки. Таким чином, забезпечення обліку природного газу щодо встановлення загальнобудинкових лічильників газу до 19.01.2018 не суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Зокрема зазначило, що за адресами, де на сьогодні встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, облік газу вважається забезпеченим відповідно до вимог Закону, що не передбачає встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства. А тому підстав для встановлення газового лічильника Товариство не має (а.с.11).

На чергове звернення від 14.02.2020 до Товариства про безкоштовне встановлення газового лічильника, позивач відповіді не отримав (а.с.12-13).

02.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, у якій просив за вказаною його адресою об`єкта газопостачання виконати роботи з реконструкції внутрішніх мереж газопостачання в частині встановлення побутового лічильника газа (а.с.14).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач самостійно придбав та забезпечив встановлення індивідуального газового лічильника (а. с. 15-16, 24-25).

Вартість фінансових витрат позивача, а саме, придбання індивідуального лічильника та робіт з його встановлення склала 6322,72 грн. Виконавцем даних робіт - є АТ «ОГС «Житомиргаз» (а.с. 17-24).

Згідно Акту №216000 перевірки стану обліку природного газу для приймання в комерційну експлуатацію на базі побутового лічильника газу (споживачам, побутовий споживач) від 12.08.2021 встановлений лічильник газу був прийнятий в експлуатацію 12.08.2021 (а.с.24).

18.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою компенсувати йому витрати, які були пов`язані з встановленням індивідуального лічильника за власні кошти, однак листом від 12.11.2021 за №100-Д6-21491-1121 йому було відмовлено у компенсації таких витрат (а.с. 26-27).

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка заходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Як передбачено ч.2 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців (ч.2 ст.3 Закону).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» від 05.03.2021 № 1338-IX було внесено зміни до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» згідно яких суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території (ст. 4 цього Закону).

Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі №212/7490/17-ц (провадження №61-1511св19) вказав, що: «вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитись фінансування робіт з оснащення позивачів лічильниками газу, апеляційний суд правильно вважав, що, саме, на відповідача покладено обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати положення статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції на час розгляду справи, а не на час виникнення спірних правовідносин, де зазначався строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2018, а так як відповідачем було відмовлено у встановленні таких лічильників, - позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі, як законні та обґрунтовані. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №214/2435/17. Враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни, зокрема і в статтю 6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2021 р., апеляційним судом правильно застосовано указаний Закон оскільки спірні правовідносини є триваючими».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що Товариство на неодноразові звернення позивача не встановило лічильник позивачу за власний рахунок у строки, передбачені Законом.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2020 в справі №210/5132/19 (провадження №61-4893св20) зазначено, що «стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити лічильники газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 01.01.2021. Аналіз положень вказаного Закону свідчить про те, що Оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише у випадку відмови побутового споживача від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення побутовим споживачем лічильника газу із подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Із урахування наведеного відмова встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача із заявами про встановлення у його помешканні індивідуального газового лічильника. Однак, у зв`язку з відмовами Товариства змушений був за власні кошти встановити лічильник газу.

Оскільки позивач, як споживач послуг, сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі індивідуальних, а тому відповідач, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакціях чинних на час спірних правовідносин), зобов`язаний був забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01.01.2021, а в подальшому до 01.01.2023.

Та обставина, що Кабінетом Міністрів України не затверджено порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), не є підставою для відмови у позові.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що понесені позивачем витрати за своєю правовою природою не є збитками, в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки вживання поняття «збитки» не впливає на правильність вирішення спору по суті. Окрім того, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача саме компенсацію витрат, а не збитки, за встановлення індивідуального газового лічильника.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Дана справа відповідно до п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, а тому, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 26 вересня 2022 року.