Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6302/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 77 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/6302/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод залізобетонних шпал» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року, яке постановлене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод залізобетонних шпал» (далі - ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» або товариство). Просила скасувати наказ ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» від 18 жовтня 2021 року №427-ОС та поновити її на посаді завідуючої господарством; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та моральну шкоду в сумі 16 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 14 травня 2018 року працювала на посаді завідуючої господарством. Наказом від 18 жовтня 2021 року №427-ОС звільнена 18 жовтня 2021 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Із наказом від 05 липня 2021 року №130 «Про зміни в організації виробництва й праці та скорочення штату та чисельності працівників» вона була ознайомлена 05 липня 2021 року. За цим наказом скорочувалася посада завідувача господарства, яку вона займала, без проведення реорганізації господарської дільниці. Адміністрацією товариства 06 вересня 2021 року виданий наказ №162 «Про внесення змін до наказу від 05 липня 2021 року №130», яким зазначено про те, що з 06 вересня 2021 року вводяться в дію зміни до штатного розпису і організаційної структури товариства та визначений перелік посад, які скорочуються, зокрема зазначено про внесення змін до штатного розпису та організаційної структури товариства, а саме: «По дільниці господарській скоротити посади: - завідувач господарства 1 штатна одиниця скоротити посаду в штатному розписі по закінченню лікарняного листка». Із останнім наказом вона ознайомлена в порядку, визначеному законом, не була. Станом на 06 вересня 2021 року посада, яку вона займала, не була виключена із штатного розкладу товариства. Під час проведення оптимізації чисельності персоналу та економії фонду оплати праці до штатного розпису були введені нові посади. Крім того, на момент звільнення їй були запропоновані не всі вакантні посади, що були в товаристві, а саме, не було запропоновано вільну посаду начальника планово-економічного відділу, хоча вона має економічну освіту та працювала на керівних посадах. Їй лише запропонували некваліфіковану роботу, яку вона не може виконувати у зв`язку зі станом здоров`я та яка їй протипоказана, оскільки вона є інвалідом 3 групи 1 категорії, пов`язаної з аварією на ЧАЕС. Також у товаристві постійно створюються інші посади. У зв`язку із її звільненням фонд оплати праці не зменшився та витрати товариства не скоротилися. На її думку, змін в організації виробництва і праці у товаристві не відбулося та не пройшла й оптимізація чисельності персоналу. При звільненні роботодавець не прийняв до уваги те, що вона є інвалідом 3 групи 1 категорії у зв`язку з аварією на ЧАЕС, самостійно виховує неповнолітню дитину та іншого доходу немає. Заходів для забезпечення її роботою роботодавцем не вжито, хоча останній мав на це можливість. Після повідомлення про скорочення її посади у неї погіршився стан здоров`я та вона перебувала на лікуванні. Вона морально пригнічена, має порушення сну через постійні душевні хвилювання за свою долю та долю своєї дитини.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції посилається на те, що штатна чисельність працівників скоротилася, але при цьому не зазначає, якими доказами підтверджується вказана обставина. Разом із тим, поза увагою суду залишилися доводи позивача про те, що 01 липня 2021 року наказом №128 до штатного розпису відповідача введено посаду економіста з фінансової роботи, яка відповідала освітньому і кваліфікаційному рівню ОСОБА_1 , але ця посада позивачу запропонована не була. Також не були проведенні консультації про заходи щодо відвертання звільнень або скорочення їх кількості та пом`якшення несприятливих наслідків, як того вимагає ст.49-4 КЗпП України. Відповідачем не були виконанні вимоги чинного законодавства щодо працевлаштування працівника при скороченні чисельності або штату працівників, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які існують відповідно до професії та спеціальності, чи іншу роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, незалежно від того, в якому структурному підрозділі товариства працівник, який вивільнюється, працював.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що день звільнення це останній робочий день працівника. Відповідно посада завідувача господарством зберігалася в штатному розписі до дати припинення трудового договору з ОСОБА_1 . Вказана посада виведена зі штатного розпису на наступний день після звільнення позивача. ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих посад, про що зробила запис у повторному письмовому повідомленні про наступне вивільнення від 18 жовтня 2021 року. Посада економіста з фінансової роботи не була запропонована ОСОБА_1 через відсутність у неї досвіду (стажу) економічної роботи, як того вимагають кваліфікаційні вимоги до кандидата на цю посаду.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а позивача поновити на посаді, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу, та відшкодувати заподіяну незаконним звільненням моральну шкоду. Пояснили, що відповідач вважався б таким, що виконав вимоги частини другої ст.40 та частини третьої ст.49-2 КЗпП України, якщо б запропонував позивачу всі вакантні посади, які існували у товаристві з дня попередження позивача про вивільнення до дня розірвання з нею трудового договору, навіть ті, які б вона не могла зайняти. Сама позивач переконана у тому, що справилася б із роботою економіста з фінансової роботи, але відповідач цю посаду не запропонував. Сам відповідач визнає обставину, що не запропонував їй посаду економіста з фінансової роботи. Наполягають на тому, що освітній та кваліфікаційний рівень позивача достатній для зайняття нею цієї посади. Натомість відповідач запропонував посади, роботу за якими позивачу перешкоджає виконувати стан здоров`я, оскільки вона є особою з інвалідність 3-ої групи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заявою від 18 жовтня 2022 року №1418/17 юридична особа просить провести судове засідання без участі її представника. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників одна з підстав для розірвання трудового договору.

Відповідно до змісту частини другої ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (зі змісту частини третьої ст.40 КЗпП України).

Згідно з ч.1 ст.42-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що з 14 травня 2018 року сторони перебували в трудових відносинах та 27 січня 2021 року ОСОБА_1 була переведена на посаду завідувача господарством (а.с.17 т.1), а наказом від 18 жовтня 2021 року №427-ОС позивач звільнена 18 жовтня 2021 року з посади завідувача господарства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с.22 т.1). Із наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлена у день його видання, що підтверджується особистим підписом останньої.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року в справі №519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року в справі №696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі №297/868/18, від 28 квітня 2021 в справі №373/2133/17, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із наступними змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязанні з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він на 2 місяці про наступне вивільнення. (…) При проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалося, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). (…) У всіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою ІІІ-А КЗпП України. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне вивільнення (не менше ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності.

Так, із метою скорочення витрат та оптимізації чисельності персоналу товариства для приведення чисельності персоналу у відповідність до нормативної чисельності за узгодженням із профкомом (протокол від 07 червня 2021 року) Приватним акціонерним товариством «Коростенський завод залізобетонних шпал» виданий наказ від 05 липня 2021 року №130, яким з 06 вересня 2021 року затверджені та введені в дію зміни до штатного розпису та організаційної структури товариства: скорочена посада, зокрема, по дільниці господарській: завідувача господарства 1 штатна одиниця (а.с.19 т.1). Із цим наказом позивач ознайомлена у день його видання під особистий підпис (а.с.20 т.1 зворот).

Повідомленням про наступне вивільнення від 05 липня 2021 року завідувач господарством ОСОБА_1 персонально попереджена, що її посада завідувача господарством буде скорочена 06 вересня 2021 року (а.с.26 т.1). Одночасно, на підставі ст.49-2 КЗпП України позивачу запропоновано роботодавцем переведення на іншу вакантну посаду формувальника залізобетонних виробів та конструкцій. Роз`яснено, що у разі відмови від запропонованої посади її буде звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, а якщо вона буде відсутня на роботі в день звільнення (у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або через відпустку), її буде звільнено після спливу періоду тимчасової непрацездатності або відпустки. Про наступне вивільнення у зв`язку з скорочення штату працівників позивач повідомлена письмовим персональним попередженням під особистий підпис 05 липня 2021 року, що доведено матеріалами справи. У повідомлені позивач написала, що вона ознайомлена із запропонованою вакансією, але відмовляється, оскільки є особою з інвалідністю 3-ої групи ЧАЕС та має довідку про протипоказання.

Наказом від 06 вересня 2021 року №162 «Про внесення змін до наказу від 05 липня 2021 року №130» відповідач фактично уточнив, що по господарській дільниці у штатному розписі скорочується посада завідувача господарством (1 штатна одиниця) по закінченню лікарняного листа (а.с.21).

Після закінчення відпустки та закриття лікарняного листа 18 жовтня 2021 року завідувач господарством ОСОБА_1 стала до роботи та цього дня повторно письмово під особистий підпис повідомлена про наступне вивільнення (а.с.105 т.1). Одночасно, роботодавець запропонував позивачу переведення на інші вакантні посади: формувальника залізобетонних виробів та конструкцій, арматурника, муляра, прибиральниці. Роз`яснені наслідки, що у разі відмови від запропонованих посад, вона буде звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників. Позивач від запропонованих роботодавцем вакантних посад та відповідно від переведення на запропоновані посади відмовилася.

Із засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Коростенського заводу залізобетонних шпал від 18 жовтня 2021 року, яке оформлено протоколом №7, що проведено за участі позивача, вбачається, оскільки позивач від запропонованих посад: формувальниці залізобетонних виробів, арматурника, прибиральниці та муляра відмовилася, надана згода на її звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.107 т.1).

19 жовтня 2021 року внесені зміни до штатного розпису та організації структури товариства шляхом скорочення однієї штатної одиниці завідувача господарством (а.с.125,127 т.1).

У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі №6-491цс15 міститься висновок наступного змісту. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої ст.40, частини третьої ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі №800/538/17 міститься аналогічний за змістом висновок про те, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Із огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Як убачається із копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала у Приватному акціонерному товаристві «Коростенський завод залізобетонних шпал» із 2018 року. Так, 14 травня 2018 року позивач була прийнята завідувачем господарства, 01 жовтня 2018 року - переведена в транспортно-сировинний цех старшим комірником, 25 травня 2020 року переведена на посаду секретаря, а 27 січня 2021 року переведена на посаду завідувача господарством (а.с.17 т.1). Отже, у ПрАТ «Коростенський завод залізобетонних шпал» позивач за напрямком економічної роботи раніше не працювала.

Відповідно до копії диплома бакалавра НОМЕР_2 , виданого 26 червня 2020 року, ОСОБА_1 закінчила у 2020 році Університет державної фіскальної служби України та здобула кваліфікацію бакалавра з фінансів, банківської справи та страхування, ступінь вищої освіти бакалавр, спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» (а.с.27 т.1).

Вакантні посади начальника планово-економічного відділу та економіста з фінансової роботи 2-ої категорії планово-економічного відділу відповідачем запропоновані позивачу не були.

Посада начальника планово-економічного відділу відноситься до професійної групи «Керівники». Окрім того, у посадовій інструкції начальника планово-економічного відділу ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» прописані наступні кваліфікаційні вимоги до посади начальника планово-економічного відділу: повна вища освіта відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст, бакалавр першого (бакалаврського) рівня вищої світи). Стаж роботи за напрямком економічної роботи, починаючи з моменту здобуття вищої освіти, повинен складати для магістра, спеціаліста не менше 2-х років, бакалавра (першого (бакалаврського) рівня вищої освіти) не менше 3-х років. Всі посади, на яких працювала позивач у ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» раніше нижчого професійного рівня та кваліфікації, ніж вимоги до посади начальника планово-економічного відділу. Позивач не має 3-х річного стажу роботи за напрямком економічної роботи з моменту здобуття нею освіти, а тому ОСОБА_1 не відповідає кваліфікаційним вимогам до кандидата на зайняття посади начальника планово-економічного відділу.

У пункті 6.3 посадової інструкції економіста з фінансової роботи 2-ої категорії планово-економічного відділу ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» прописані наступні кваліфікаційні вимоги: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст); стаж роботи за економічним напрямком не менше 2-х років. Ступінь вищої освіти бакалавр позивач отримала у 2020 року, а тому з моменту здобуття позивачем вищої освіти за економічним напрямком не сплинуло двох років та з часу отримання вищої освіти позивач не працювала за економічним напрямком (кваліфікацією), тобто ОСОБА_1 не мала стажу та досвіду роботи у відповідному напрямку, а тому позивач кваліфікаційним вимогам до кандидата на зайняття посади економіста з фінансової роботи 2-ої категорії планово-економічного відділу також не відповідала.

Із огляду на вищевикладене, роботодавець запропонував позивачу всі наявні у нього вакантні посади, які існували у ПрАТ «Коростенський завод ЗБШ» на день персонального попередження про наступне звільнення (05 липня 2021 року) та з`явилися у товаристві протягом усього періоду і існували на день звільнення (18 жовтня 2021 року), які вона могла обіймати відповідно до освіти, кваліфікації, досвіду роботи (стажу) за фахом тощо, але від запропонованих вакантних посад (формувальника залізобетонних виробів та конструкцій, арматурника, муляра, прибиральниці) ОСОБА_1 відмовилася, а тому відповідач вважається таким, що виконав вимоги частини другої ст.40 та частини третьої ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача ОСОБА_1 , оскільки роботодавець не зобов`язаний пропонувати працівнику під час скорочення штату ті посади, які працівник у силу кваліфікаційних вимог до цих посад не має можливості їх посісти (зокрема, за відсутності відповідного стажу роботи за економічним напрямком із часу здобуття вищої освіти), а доводи апеляційної скарги з цього приводу не грунтуються на положеннях чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи.

За відсутності згоди позивача відповідач не мав можливості перевести її на іншу посаду в товаристві. Переважне право на залишення на роботі враховується при скороченні однорідних посад. Посада ж завідувача господарством у господарській дільниці була одна, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.42 КЗпП України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не були проведені консультації про заходи щодо відвернення звільнень або скорочення їх кількості та пом`якшення несприятливих наслідків, як того вимагає ст.49-4 КЗпП України, спростовуються направленням роботодавцем 04 червня 2021 року голові первинної профспілкової організації товариства повідомлення №1068/01 щодо запропонованих змін в організації виробництва і праці та скорочення чисельності і штату працівників, в якому зазначалося про те, що з 06 вересня 2021 року вносяться зміни до штатного розпису та скорочуються посади за переліком та вказані причини наступних звільнень, серед яких одна штатна одиниця завідувач господарства. 24 червня 2021 року відповідач отримав протокол засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації товариства від 07 червня 2021 року №1-А, яким інформацію про зміни в організації виробництва і праці товариства та скорочення чисельності і штату працівників прийнято до відома.

Факт виведення посади завідувача господарством із штатного розпису наступного дня після звільнення позивача узгоджується із положеннями чинного трудового законодавства, а доводи апеляційної скарги щодо видання наказу від 06 вересня 2021 року №162 та повторного повідомлення від 18 жовтня 2021 безпідставні, враховуючи, що звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період тимчасової непрацездатності працівника забороняється та роботодавець зобов`язаний запропонувати всі наявні у нього вакантні посади на день звільнення працівника за скороченням штату.

Твердження позивача та її представника про недоведеність скорочення чисельності працівників спростовуються матеріалами справи, у якій численні копії штатних розписів організаційних структур відповідача, починаючи з 01 січня 2021 року та до моменту звільнення ОСОБА_1 . Відтак, у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме, скорочення чисельності та штату працівників та суттєве скорочення витрат на утримання персоналу. Добір кадрів є правом роботодавця.

Звільнення позивача проведено відповідачем із чітким додержанням вимог чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 07 листопада 2022 року.