Справа № 946/1196/22
Провадження № 2/946/2223/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2022 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: земельну ділянку площею 3,38 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; земельну ділянку площею 3,38 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , за життя залишила заповіт, яким заповів усе належне їй майно ОСОБА_2 . Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала із спадкодавцем. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. №38/02-14 від 25.01.2022 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що заяву про прийняття спадщини позивачем було подана після спливу шестимісячного строку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_2 в період з 2011 року проживала постійно разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони проживали однією родиною, вели спільне господарство, обробляли город.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить:

- земельна ділянка площею 3,38 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №464779, виданого 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-582;

- право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району Одеської області на підставі сертифіката серії ОД №0065392, виданого 02.10.1996 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого 04.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 356).

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2006 року Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68231417 від 25.01.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являється дружина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 02.07.1963 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 63 від 24.01.2022 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаюсь такою, яка фактично прийняла спадщину.

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 3,38 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №464778, виданого 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-581.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 24.11.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,38 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району Одеської області, яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_5 , але не оформила належним чином своїх спадкових прав та земельна ділянка площею 3,38 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 07.09.2006 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.Н., зареєстрованого в реєстрі за № 191, ОСОБА_4 заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за Законом матиме право ОСОБА_2 .

Згідно витягу з реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68231561 від 25.01.2022 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., заповіт ОСОБА_4 від 07.09.2006 року, зареєстрований за № 191, не змінювався та не скасовувався.

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Тобто, ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. №38/02-14 від 25.01.2022 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що заяву про прийняття спадщини позивачем було подана після спливу шестимісячного строку.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 82, 263-265, 316, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку площею 3,38 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №464778, виданий 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-581);

- земельну ділянку площею 3,38 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №464779, виданий 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-582);

- право на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Каланчак, Ізмаїльського району Одеської області (сертифікат серії ОД №0065392, виданий 02.10.1996 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований 04.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 356).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 16.06.2022 року.

Суддя: О.Я.Присакар