Справа № 346/2362/22
Провадження № 2/346/1092/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі судді: П`ятковського В.І.,

за участю секретарів Мацьків С.Д.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломиї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Коломийської міської ради, про позбавлення батьківських прав та визнаячення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, звернулась в суд із даним позовом, в якому посилається на те, що у неї з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що відповідач від самого народження дитини жодного разу її не бачив та не спілкувався з нею, не бере участі у її вихованні, не створює умов для її розвитку, навчання, повністю ухиляючись таким чином від виконання своїх батьківських обов`язків, приховує доходи, та не бажає спілкуватися з дитиною.

Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої доньки та визначити місце проживання дитини з нею.

В судовому засіданні позивачка позовні вимог з вказаних підстав підтримала, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку за вказаним у позовній заяві місцем проживання.

Представник третьої особи в судове засідання, також не з`явився подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо позову не заперечив та долучив рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради про затвердження висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 .

Зважаючи на подані заяви учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Згідно з положенням ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

В своїй Постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», № 3 від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання ними батьківських обов`язків має місце коли вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, перекладеного від 12 травня 2016 року серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Матір`ю дитини, згідно вказаного свідоцтва про народження, є ОСОБА_1 .

Відповідач з самого народження не займається вихованням дитини не бачиться з нею, не бере участі у вихованні, навчанні.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток.

Однак, всупереч цьому, відповідач злісно ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання свого малолітньої дочки, зовсім не дбає про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не піклується станом здоров`я.

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 16 серпня 2022 року № 276, про доцільність позбавлення батьківських прав, визначено, за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як він не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, жодним чином не спілкується із нею та не утримує матеріально.

На думку суду вказані докази дають підстави вважати, що відповідач нехтує батьківськими обов`язками щодо спілкування з дитиною, маючи для цього реальну можливість. Свідомо не бажає брати участі у її вихованні та не дбає про фізичний і духовний розвиток.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв`язки з дитиною, хоча таку можливість має, оскільки нічим не встановлено що хтось чинить йому перешкоди в цьому.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.п. 15,16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналізуючи наведене в сукупності, та беручи до уваги, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, суд погоджується із письмовим висновком служби у справах дітей Коломийської міської ради, про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , та визначити місце проживання дитини з матір`ю.

На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 150, 164-166, 180-182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 141, 247 ч. 2, 264, 265, 268, 280-285, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коломия Івано-Франківської області про що відділом Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обалсті 22 липня 2015 року складено актовий запис про народження № 352, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992, 40 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2022 року.

Суддя П`ятковський В. І.