Справа № 278/4414/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнової шкоди у сумі 2400,00 грн та моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2021 року, близько 07:30 год, на перехресті вул. Жуйка-Бердичівська у м. Житомирі, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Жуйка, повертаючи праворуч на вул. Бердичівську, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїжджу частину зліва на право по вул. Бердичівській. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Дії відповідача було кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 17).

У відзиві на позовну заяву (а.с. 30) відповідач просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю доказів на обґрунтування завданої матеріальної і моральної шкоди та їх розміру. Окрім того зазначає, що позивач у позовній заяві припустилась помилки у написанні його прізвища та імені.

Ухвалами суду від 17.05.2022 року та 02.06.2022 року (а.с. 39, 57) позивачу було роз`яснено приписи ст. 12 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач уточнила вимоги, просила суд вважати позовними вимогами саме до ОСОБА_2 , вказавши, що при друкуванні позовної заяви припустилась помилки у написанні свого прізвища та прізвища та імені відповідача; позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області; факт наїзду на ОСОБА_1 підтвердив, однак позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що шкоду має відшкодовувати страхова.

Судом сторонам була надана можливість врегулювання спору миром, однак сторони не дійшли консунсусу в данному питанні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 30.06.2021 року, близько 07:30 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Жуйка, повертаючи праворуч на вул. Бердичівську не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїжджу частину зліва на право по вул. Бердичівській. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2021 року з урахуванням виправлень, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з виникнення вищевказаної ДТП (а.с. 5, 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП 30.06.2021 року підтверджуються постановою від 30.08.2021 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду (а.с. 5).

ОСОБА_2 під час ДТП керував автомобілем, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «ПЕРША», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АР4888575 (а.с. 33).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала забій м`яких тканин чола справа, правого стегна, забій садна лівого передпліччя, лівого колінного суглобу, що вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 30.06.2021 року (а.с. 6).

Відповідно до листа непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 30.06.2021 року; допущена до роботи з 10.07.2021 року (а.с. 7).

На підтвердження витрат на лікування позивачем долучено копію квитанції на суму 136,44 грн (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та підлягають до часткового задоволення, а саме - на суму 136,44 грн, оскільки доказами, долученими до матеріалів справи, матеріальна шкода позивачці підтверджена лише на таку суму.

Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в 20000,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя.

На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її в розмірі 10000,00 грн. На думку суду, така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Щодо розподілу судових витрат.

У судовому засіданні 06.09.2022 року суд позбавлений можливості вирішити питання щодо розподілу судового збору; роз`яснено відповідачу право у строк до 13.09.2022 року подати належні докази щодо встановлення останньому певної групи інвалідності з метою постановлення судом додаткового рішення в частині вирішення даного питання.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141 ЦПК, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1195 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 136,44 грн матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000,00 грн моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2022 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О. М. Дубовік