Справа №461/5116/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.

при секретарі судового засідання Кухар Р.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Левицького Мирослава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , з участю ОСОБА_2 , заінтересованої особи Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

адвокат Левицький М.І. в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год. 45 хв. в Україні у м. Бердянську, Запорізької області у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Заяву мотивує тим, що 17 липня 2021 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис №107, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.2021. ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год. 45 хв. у пологовому відділені Комунального некомерційного підприємства Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне об`єднання», що розташоване на тимчасово окупованій території, а саме м. Бердянська, Запорізької області, ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі. Згідно медичного свідоцтва про народження № 464 від 19.09.2022, яке видано вказаним вище закладом, дитина народилася доношеною на 41 тижні вагітності, при одноплідних пологах, вагітність друга, пологи другі, вага дитини 4140 г. Батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Представник заявника надав до суду, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, заяву підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, до суду не з`явився.

Представник заінтересованої особи - Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Львів), будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, до суду не з`явився.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (п.4 ст. 273 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 17.07.2021, 17 липня 2021 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис №107.

Згідно медичного свідоцтва про народження Комунального некомерційного підприємства Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне об`єднання», №464 від 19.09.2022, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год. 45 хв. ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі, дитина народилася доношеною на 41 тижні вагітності, при одноплідних пологах, вагітність друга, пологи другі, вага дитини 4140 г.

Батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Підставою звернення представника до суду є неможливість реєстрації факту народження дитини у зв`язку з тим, що офіційні документи, що посвідчують зазначений факт, завірені органом окупаційної влади, які діють на неконтрольованій Україною території.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження, зокрема є: б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

Оцінюючи довідку про народження, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 317-319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву адвоката Левицького Мирослава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , з участю ОСОБА_2 , заінтересованої особи Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год. 45 хв. в Україні у м. Бердянську, Запорізької області у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Сторони у справі:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Заінтересована особа - Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Львів), , 79005, м. Львів, вул. Грушевського, 16.

Суддя Х.М.Мисько