Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5293/21
Провадження №: 2/332/927/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Лебединській К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївноювчинено виконавчий напис № 25478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»заборгованості в розмірі 16470 гривень 00 копійок. На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовичвинесено ряд постанов в рамках відритого виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури його вчинення, оскільки позивач кредитів не оформлював, боргових зобов`язань не має.За таких підстав, у позові позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Зубенко О.А. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що заборгованість позивача перед відповідачем на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною була безспірною , позиваче не доведено зворотнє. Розгляд справи просить провести без його участі.

Представником позивача надано відповідь на відзив , в якому він вказує, про те, що від імені позивача невідомою особою було оформлено кредитний договір у АТ «Альфа Банк» в цей же період часу, коли був оформлений кредитний договір з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», в якості підтвердження викладеного, долучив звернення до АТ «Альфа Банк» щодо не оформлення ним кредитного договору та заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені, заяв та клопотань від нього них до суду не надходило, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О.на виконання ухвали суду надіслано копію виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» було укладено кредитний договір № 1-1 відповідно якого, позивачу було надано кредит у сумі 5000 гривень, на 7 днів, строк якого, відповідно договору може бути продовжений (а.с.68-87).

14.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївноювчинено виконавчий напис № 25478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», заборгованості в розмірі 16470 гривень 00 копійок, яка утворилась за період з 02.07.2021 року по 01.12.2021 року, яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту 5000 грн.00 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10770 грн. 00 коп. та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом Зі змісту виконавчого напису вбачається, що вищевказана заборгованість виникла за кредитним договором № 1-1 укладеним 25.06.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» (а.с. 179).

На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесовичвинесено ряд постанов в рамках відритого виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису (а.с.156-157, 163-164,166-167,169-170, 172-173)

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі.

У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за № 25478 від 14.12.2021 року приватним нотаріусомприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївноюпро стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в розмірі 16470 гривень 00 копійоквизнано незаконним та нечинним.

Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.

Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів №1172.

Укладення 25.06.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ Фінансова компанія «Ріальто» кредитного договору № 1-1 відбулось без нотаріального оформлення договору, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття.

Враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У порядку ст. 141 ЦПК у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні до суду позову судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. та за заяву про забезпечення позову 454 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25478 від 14.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», заборгованості в розмірі 16470 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1362 гривні 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко