ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1138/22Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ;

виконавець Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

боржник ОСОБА_2 ;

особи, які подали апеляційну скаргу Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, обґрунтовуючи її тим, що державним виконавцем здійснюється виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 712/11457/19, виданого 09 грудня 2021 року Соснівським районним судом м. Черкаси про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 »

Постановою державного виконавця від 07 лютого 2022 року та вимогою виконавця від 15 лютого 2022 року ОСОБА_2 зобов`язано повідомити інформацію про зміну місця проживання чи перебування, виконати рішення на треті вихідні місяця (19 лютого 2022 року з 09 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 20 лютого 2022 року) та попереджено останнього про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

19 лютого 2022 року боржник відчинив двері квартири о 09 год. 00 хв. та фактично надав малолітньому сину ОСОБА_3 дозвіл на самостійне виконання чи невиконання судового рішення шляхом висловлення своїх бажань. З 09 год. 00 хв. до 09 год. 40 хв. відбувався діалог між стягувачем та її малолітнім сином на відстані, син до матері не підходив та стягувач не мала дозволу на вхід до квартири. Малолітній ОСОБА_3 повідомив, що йому заборонено їхати до мами в гості тому, що йому в її домі стає погано та він починає хворіти.

ОСОБА_4 (власник квартири, матір боржника) кілька разів чинила перешкоди у спілкуванні матері та дитини, контролювала поведінку та відповіді малолітньої дитини та чинила психологічний тиск. Боржник був присутній, зауважень до ОСОБА_4 не висловив. З зовнішнього вигляду малолітнього сина та його психологічного стану, стягувач зробила висновки, що боржник завідомо був готовий до невиконання судового рішення.

Тому ОСОБА_1 вважала, що боржник не усунув перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, не передав малолітнього сина матері, не подав доказів, що підтверджують неможливість виконання судового рішення (довідка лікаря, тощо), тобто не виконав вимогу головного державного виконавця від 15 лютого 2022 року.

19 лютого 2022 року головний державний виконавець склав акт, в якому вказав, що боржник відчинив двері стягувачу і надав можливість спілкуватись з дитиною, а тому фактично усунув перешкоди у побаченні з дитиною.

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала заяву до Центрального ВДВС м. Черкаси щодо невиконання ОСОБА_2 виконавчого листа №712/11457/19 від 09 грудня 2021 року з підстав, що викладені вище. В заяві просила винести постанову про накладення на ОСОБА_2 подвійного штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, залучити до виконавчих дій представника органу опіки та піклування, та спеціаліста - дитячого психолога, вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, дана заява ОСОБА_1 була проігнорована головним державним виконавцем.

За викладених обставин, ОСОБА_1 вважала бездіяльність головного державного виконавця Константинова В.С. під час виконання судового рішення неправомірною та такою, що порушує її права.

Просила суд поновити строк для оскарження бездіяльності державного виконавця; визнати бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Константинова В.С. неправомірною та зобов`язати його накласти на ОСОБА_2 подвійний штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; зобов`язати державного виконавця надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення; зобов`язати державного виконавця залучити до виконавчих дій представника органу опіки та піклування, та спеціаліста - дитячого психолога; зобов`язати державного виконавця повідомити про виконання постановленої ухвали за результатами розгляду цієї скарги, суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання; постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності та які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки та порушення і запобігти їх повторенню.

Також, у травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

В обґрунтування скарги, крім обставин, зазначених у скарзі від 28 квітня 2022 року, вказала про винесення 02 травня 2022 року державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

На думку ОСОБА_1 , указана постанова є незаконною, а виконавчий лист №712/11457/19 від 09 грудня 2021 року фактично виконано не було, передача дитини матері не відбулась та довідок про хворобу малолітнього ОСОБА_3 боржник не надав, а тому державним виконавцем помилково зроблено висновок про фактичне виконання рішення суду.

Просила суд: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02 травня 2022 року; зобов`язати державного виконавця поновити порушене право стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , а саме право на безперешкодне виховання та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб, встановлений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2019 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2022року скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк для оскарження бездіяльності головного державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2021 року № 712/11457/19.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у розгляді заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій у виконавчому провадженні №68129406 представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження № 68129406 від 02 травня 2022 року.

Зобов`язано державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розгляд заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68129406 представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології.

В іншій частині у задоволенні вимог скарг ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що акт від 19 лютого 2022 року не містить даних про усунення боржником перешкод у систематичних побаченнях з неповнолітнім сином без присутності батька у періодичності, встановленій рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року, встановлених в ході виконавчих дій, а тому закінчення виконавчого провадження на підставі вказаного акту є передчасним, оскільки реальне фактичне виконання судового рішення у спосіб, визначений виконавчим документом, не підтверджено.

В іншій частині скарга не підлягає до задоволення, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження та функції державного виконавця та не може підміняти орган, до компетенції якого віднесено здійснення дисциплінарного провадження щодо державних виконавців, приймаючи замість останнього рішення про наявність чи відсутність підстав для дисциплінарної відповідальності або давати вказівки державному виконавцю про те, яке рішення необхідно прийняти, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до компетенції вказаних органів та посадових осіб.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в частині задоволення скарги та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про те, що для реального виконання судового рішення заявниці з боку боржника необхідно було усунути перешкоди у систематичних побаченнях з неповнолітнім сином у вищевказаній періодичності без присутності батька з урахуванням обставин, які можуть виникнути є безпідставним, оскільки судом у позапроцесуальний спосіб здійснено тлумачення рішення суду без дотримання вимог частини 1 статті 271 ЦПК України.

На думку апелянта право залучення до виконавчих дій представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології належить до виключної компетенції державного виконавця, а тому суд поза межами власної компетенції дійшов висновку про необхідність розгляду державним виконавцем заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року.

Вважає, що суд безпідставно визнав поважними вказані заявницею у скарзі на бездіяльність державного виконавця причини пропуску процесуального строку на оскарження, а доводи скаржника щодо поважності причин пропуску зводяться лише до факту відсутності доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень у зв`язку з введенням воєнного стану та жодним чином не наводяться обставини, які б ускладнювали стягувачу ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження раніше, попри те, що скаржник не отримав виконання рішення зі сторони боржника у визначений законом строк, а тому знав про порушення його права.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій із посиланням на обставини, викладені у скаргах на дії державного виконавця, а також норми матеріального та процесуального права, просить змінити текст ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2022 року, вилучивши з мотивувальної частини указаної ухвали суду абзаци 25, 26 та 31, оскільки зазначені мотивувальні висновки хоча й не вплинули на остаточний розгляд справи, проте у подальшому ці правові помилки здатні привести до негативних наслідків в організації порядку виконання судового рішення.

ОСОБА_1 надіслала відзив на апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив її апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказав, що доводи ОСОБА_1 про те, що правові помилки суду першої інстанції здатні привести до негативних наслідків в організації порядку виконання судового рішення, є неконкретизованими та незрозумілими за своїм змістом, оскільки побудовані на припущеннях і носять абстрактний характер.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року встановлено матері, ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (а.с. 94).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/11457/19 зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 ».

Задовольняючи частково вимоги скарг ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно застосувавши положення статтей 447, 449, 451 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, встановив, що заяву стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року по суті не розглянуто, а постанова про закінчення виконавчого провадження № 68129406 від 02 травня 2022 року є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що для реального виконання судового рішення заявниці з боку боржника необхідно було усунути перешкоди у систематичних побаченнях з неповнолітнім сином у вищевказаній періодичності без присутності батька з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Однак, усунення перешкод боржником заявниці у систематичних побаченнях з неповнолітнім сином не підтверджено.

Перевірка виконання рішення проводилась одноразово та у акті від 19 лютого 2022 року державний виконавець зафіксував, що боржник перешкод у спілкуванні дитини з заявницею не чинив, проте дитина не погоджувалась поїхати разом з матір`ю.

21 лютого 2022 року стягувачем подано клопотання про залучення при проведенні виконавчих дій представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології (а.с. 22-27).

Відповідно до листа № 2564/20.25-35/68129406 від 16 березня 2022 року заявниці повідомлено, що виконання рішення суду було здійснено у межах службових повноважень, у спосіб та порядок, визначені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження» (а.с. 104).

З матеріалів справи не вбачається вирішення по суті уповноваженою посадовою особою органу державної виконавчої служби заяви ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року.

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про доведення бездіяльності державного виконавця у розгляді заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68129406 представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ході виконавчого провадження ВП № 68129406 доцільним є залучення представника органу опіки і піклування, а також спеціаліста в галузі дитячої психології з метою недопущення під час виконання судового рішення негативного впливу на психоемоційний стан дитини та забезпечення у першу чергу прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог скарг ОСОБА_1 .

Твердження в апеляційній скарзі Центрального відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що судом у позапроцесуальний спосіб здійснено тлумачення рішення суду без дотримання вимог частини 1 статті 271 ЦПК України є безпідставними, оскільки судом розглядались вимоги скарг на бездіяльність та рішення державного виконавця, а не заява про роз`яснення рішення суду.

Посилання скаржника на те, що суд поза межами власної компетенції дійшов висновку про необхідність розгляду державним виконавцем заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року, а залучення до виконавчих дій представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології належить до виключної компетенції державного виконавця, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки державним виконавцем в порушення вимог пункту 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» заяву ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року розглянуто по суті не було, що й стало підставою для звернення останньої до суду за захистом своїх прав у порядку статті 447 ЦПК України.

Твердження представника відділу ДВС в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно визнав поважними вказані заявницею причини пропуску строку на оскарження бездіяльності державного виконавця колегія суддів не може взяти до уваги, так як судом першої інстанції обґрунтовано поновлено указаний строк ОСОБА_1 з підстав, з якими погоджується й апеляційний суд.

Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки в абзацах 25, 26, 31 мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду в подальшому здатні привести до негативних наслідків в організації порядку виконання судового рішення, колегія суддів вважає необґрунтованим. Місцевим судом вірно застосовано положення статтей 64-1 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції винесено законну та обґрунтовану ухвалу про часткове задоволення скарг ОСОБА_1 , яка зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2022 року залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 16 вересня 2022 року