Справа № 523/4971/22
Провадження №2/523/4406/22
У Х В А Л А

"06" жовтня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві (, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 9) про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою державного органу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою державного органу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2016 року з внесенням відомостей до ЄРДР відкрито кримінальне провадження№0001066 за фактом невжиття заходів працівниками СУ МВС в Одеській області, прокуратури і судом та невиконання рішення суду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, у якому позивача було визнано потерпілим у зв`язку із винесенням слідчим постанови про закриття кримінального провадження 28.05.2019 року, незаконність вчиненої дії слідчим оскаржено до суду.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 року скаргу на незаконну дію слідчого було задоволено. Постанову про закриття кримінального провадження від 28.05.2019 року скасовано та зобов`язано виконати слідчі (розшукові) дії на встановлення істини у кримінальному провадженні, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

У зв`язку із невиконанням зобов`язань, викладених у мотивувальній частині ухвали слідчого судді від 28.02.2020 року, на заяву слідчому була надана відповідь від 27.08.2020 року про те, що у вказаному провадженні на даний час жодній особі не повідомлено про підозру. На звернення до процесуального керівника - прокурора у відповіді від 06.07.2021 року повідомлено про винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження 30.06.2021 року за відсутністю встановлення в діянні складу правопорушення (п.2 ч.1 ст. 284 КПК України). У зв`язку із невиконанням заяви від 12.07.2021 року щодо надання копії постанови про закриття кримінального провадження, залишену без розгляду, позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого до суду.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 15.04.2022 року скаргу на бездіяльність слідчого було задоволено та зобов`язано надіслати позивачу копію постанови про закриття кримінального провадження №0001066. Оскільки, вказана ухвала набрала законної сили, у зв`язку з її невиконанням, законним інтересам позивача чиниться перешкода у порушенні цивільного права.

Позивач зазначає, що законодавством гарантовано відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення її права, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична або юридична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, яка відшкодовується державою. Позивач зазначає, що розмір моральної шкоди він оцінив в розмірі: 90 000 гривень, що полягає у втраті спокійного ритму життя, обуренні і гніву та негативного відображенні на життєвих стосунках з оточуючими.

На підставі викладеного просить стягнути з держави Україна, в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань на його користь моральну шкоду у розмірі: 90 000 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року відмовлено у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали направлено позивачу разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами, які він отримав 07.06.2022 р.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.08.2022 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задавлено частково. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року скасовано. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, про відшкодування моральної шкоди направлено до Суворовського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.09.2022 року цивільну справу передано на розгляді судді Суворовського районного суду м. Одеси С.С. Аліній.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року заяву судді Аліної С.С. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою державного органу - задоволено. Цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді автоматизованою системою документообігу згідно ст.ст.14,33 ЦПК України.

Так, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 року визначеного головуючого суддю Мурманову І.М.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов висновку щодо наявності підстав залишення позовної заяви без руху виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників провадження у справі.

Оскільки позовну заяву разом з додатками повернуто позивачеві, а наявність лише копії позовної заяви суперечить вимогам ст. 177 ЦПК України, а відтак суд позбавлений можливості вирішити питання про можливість відкриття провадження у справі.

Крім іншого, звертаємо увагу позивача, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як передбачено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду: додатки до позовної заяви (для суду); копії позовної заяви з додатками до неї відповідно до кількості відповідачів; належним чином засвідчені докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім іншого, згідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди позивач зазначив, що відповідно до п.13.ч.2.ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» є таким, що звільнений від сплати судового збору.

Згідно п.13. ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» - зазначено, що судовий збір не справляється зокрема, за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Майнова шкода це збитки, заподіяні майну фізичної або юридичної особи внаслідок заподіяння їй шкоди або невиконання укладеного з нею договору. Тобто, законодавець чітко передбачив обставини за яких судовий збір не сплачується, дана норма закону передбачає пільги щодо сплати судового забору за подання позову про відшкодування шкоди заподіяної майну особи.

Разом з цим, подана позовна заява місить вимогу щодо стягнення саме моральної шкоди, а не відшкодування шкоди заподіяної майну.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до Закону України Про судовий збір, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2481 гривень.

Таким чином, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 992,40 грн. (0,4 х 2481 гривень = 992,40), отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, що становить 992,40 грн., або надати докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст.185, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою державного органу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- надати додатки до позовної заяви ( для суду);

- надати копії позовної заяви з додатками до неї відповідно до кількості учасників провадження;

- надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

- надати суду докази на підтвердження сплати судового збору 992,40 грн., або надати докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір»

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про залишення заяви без руху щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: