Справа № 211/7491/20
Провадження № 2/211/259/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
01 листопада 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю: секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 25 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явились.
Представник позивача адвокат Заборський О.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, на вимогах наполягає.
Представник відповідача адвокат Богославський А.С. звернувся до суду з відзивом на позов.
В обґрунтування відзиву зазначено, що дійсно восени 2020 року відповідач вирішила продати належний їй будинок з прибудинковою територією та розмістила відповідну об`яву на інтернет-ресурсі. Одним з вірогідних покупців був позивач ОСОБА_1 , який приїхав разом з дружиною під час показу будинку іншому покупцю. В цей момент відповідач саме розповідала, що знаходиться у будинку та на подвір`ї. Позивач не став чекати та втрутився у розмову з пропозицією до відповідача зняти будинок з продажу з тих підстав, що він йому сподобався, відмовляти всім послідуючим бажаючим та він внесе завдаток на підтвердження своїх намірів придбати цей будинок. На підтвердження цих обставин матеріали справи містять у собі докази у вигляді копії розписки про отримання грошей від позивача відповідачем. Вважає, що в даному випадку має місце цивільно-правові відносини між фізичними особами, які в усній формі досягли певної згоди на виконання певних дій уклали попередній договір на підтвердження виконання кого й були надані грошові кошти під розписку. Таким чином, виникає певне зобов`язання між сторонами, яке має виконуватися належним чином відповідно до умов домовленості або відповідно до звичаїв ділового обороту позивач взяв на себе зобов`язання придбати нерухоме майно, а відповідач, як власник нерухомого майна, зобов`язався належне йому майно не реалізовувати третім особам, а лише позивачу. Текст розписки містить в собі чітко прописаний текст, що відповідач отримав від позивача саме завдаток, а не аванс, як це вказує у позовній заяві позивач. Основні відмінності завдатку від авансу якщо сторона, яка дала завдаток, порушує умови виконання зобов`язання, завдаток повністю залишається у іншої сторони; якщо сторона, яка отримала завдаток, порушує умови виконання зобов`язання, вона зобов`язана повернути завдаток. Розписка містить у собі саме поняття завдатку та місце виконання зобов`язання АДРЕСА_1 . Завдаток свідчить про наміри сторони виконати певні дії у майбутньому та відповідає умовам попереднього договору між сторонами. Враховуючи, що суть справи стосується договірних відносин між фізичними особами, всі домовленості між сторонами викладалися в усній формі, без укладення письмового договору, як це передбачено для ділових угод, але це не свідчить по відсутність існування договірних відносин, як на цьому наполягає позивач. Так, на виконання умов усного договору між сторонами, 05 жовтня 2020 року відповідачем було замовлено оцінку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 у ФОП суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 , а 07 жовтня 2020 року було замовлено оцінку земельної ділянки за вказаною адресою у ПП «Оціночна компанія «Апекс», що є істотними умовами для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Враховуючи, що позивач придбає нерухоме майно разом із земельною ділянкою, відповідач витратила кошти та час на виготовлення відповідної документації. До того ж, будучи впевненою у виконанні домовленостей належним чином, відповідачка звернулась до відповідного органу місцевої влади та 12.10.2020 знялась з реєстрації за вказаною адресою, на якої перебувала з 08.09.2016, що призвело в подальшому до того, що вона втратила право на субсидію та спричинило їй додаткові витрати на опалювальний сезон. За сукупністю вказаних даних відповідач сумлінно виконувала домовленість щодо продажу майна лише позивачу, відмовляючи всім бажаючим ймовірним покупцям, що в свою чергу тлумачиться відповідачем як упущена вигода. За текстом розписки та домовленістю відповідач отримала саме завдаток, а не аванс, як на цьому наполягає позивач, та вважає, що за даних обставин позовні вимоги нікчемні та не підлягають задоволенню.
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів.
Як встановлено судом, згідно наданої до суду розписки, 03 жовтня 2020 року ОСОБА_2 взяла завдаток у ОСОБА_1 в сумі 1 000 доларів США по АДРЕСА_1 (а.с. 10 копія розписки).
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.
Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише усно домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 1 000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.
Тому враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України суд дійшов висновку про те, що сума, яка названа в розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.
Зазначене не позбавляє права відповідача звернутися до суду з відповідним позовом з метою захисту порушених прав.
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1 260,00 грн., сплачений ним при подачі позову (840,00 грн) та забезпечення позову (420,00 грн.), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 840,00 грн., оскільки в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовлено.
Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).
У рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, до суду надано копію договору про надання правової допомоги та на представлення інтересів від 01 грудня 2020 року, де погоджено вартість послуг адвоката в сумі 12 000,00 грн. (пункт 4.1. договору); копії ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; розрахунок витрат на правову допомогу та акт приймання-передачі наданих послуг.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Враховуючи викладене та наявність доказів понесених витрат на сплату правничої допомоги, оскільки відповідачем в цій частині клопотань про зменшення розміру витрат не заявлено, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 546, 548, 570, 571 635 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 278-279 ЦПК України,суд
позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в сумі 28 334 (двадцять вісім тисяч триста тридцять чотири) гривні та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 840 (вісімсот сорок) гривень 00 коп., понесених витрат на правничу допомогу суму 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня