ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3031/20

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/234/22

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Приліпко В.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлія Володимирівна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

треті особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_9 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_4 адвокат Кулініч Катерина Василівна,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 11.10.2021, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог - позовна заява від 22.02.2021, арк. 150-159 т. 2) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 й ОСОБА_8 , законними представниками яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., приватних нотаріусів Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., та ОСОБА_10 (арк. 12-21 т. 2), у якому остаточно просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.11.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим № 553;

- скасувати рішення нотаріуса Бригіди В.О. від 29.11.2019 про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї квартири від 24.12.2019, укладений ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим № 3792;

- скасувати рішення нотаріуса Белової О.С., індексний номер 50445835 від 24.12.2019, про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним договір дарування, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , від імені яких діяли батьки останніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , по 1/20 частці кожному цієї ж квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В.;

- скасувати рішення нотаріуса Костюк Ю.В., індексний номер 52006035 від 17.04.2020, про державну реєстрацію права власності по 1/20 частці вищевказаної квартири за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (від імені яких діють батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) на користь ОСОБА_1 вищевказану квартиру.

Позовна заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2008 належить квартира АДРЕСА_1 . Державна реєстрація права власності на неї проведена 17.03.2008 Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». В березні 2020 р. ОСОБА_1 дізналася, що цю квартиру продано на підставі договору купівлі продажу від 29.11.2019 ОСОБА_2 , а в подальшому - ОСОБА_4 . Позивач не укладала ніяких договорів відчуження квартири, про яку йдеться, нікого не уповноважувала на це, особисто не підписувала договір купівлі-продажу квартири від 29.11.2019, нікому не передавала її у володіння і не мала таких намірів. Отже особа, зазначена продавцем у договорі купівлі-продажу квартири від 24.12.2019, набула право власності на цю квартиру всупереч закону, а тому вона не мала права вчиняти щодо неї будь-які дії. Тож всі оспорювані ОСОБА_1 правочини відчуження цієї квартири є недійсними, оскільки вона вибула з власності ОСОБА_1 поза її волею.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.11.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим № 553;

- скасовано рішення нотаріуса Бригіди В.О. від 29.11.2019 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_2 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу цієї квартири від 24.12.2019, укладений між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим № 3792;

- скасовано рішення нотаріуса Белової О.С., індексний номер 50445835 від 24.12.2019, про державну реєстрацію права власності на цю квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_4 ;

- визнано недійсним договір дарування по 1/20 частці цієї ж квартири від 17.04.2020, укладений ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , від імені яких діяли батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., серія та номер 1145;

- скасовано рішення нотаріуса Костюк Ю.В., індексний номер 52006035 від 17.04.2020, про державну реєстрацію права власності на 1/20 частку цієї ж квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (за кожним);

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 , ОСОБА_7 й ОСОБА_8 (на від імені яких діють батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи вказане рішення, суд І інстанції виходив із того, що:

- відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис « ОСОБА_1 » у договорі купівлі-продажу від 29.11.2019 спірної квартири виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, тому цей договір нею не укладався та не підписувався. Відповідно всі наступні договори щодо відчуження цього нерухомого майна були вчинені особами, які не мали на це права;

- запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав на підставі рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, а за відсутності такого судового рішення реалізувати рішення суду про визнання правочинів відчуження квартири, про яку йдеться, недійсними, а отже й відновити порушені права позивача, буде неможливо;

- оскільки спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею, то вона має право витребувати її від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат Кулініч К.В. просить скасувати ухвали місцевого суду, постановлені без видалення до нарадчої кімнати, про задоволення уточнених позовних заяв від 05.06.2020 та від 22.02.2021, скасувати вказане рішення місцевого суду і ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- суд, пославшись тільки на висновок експерта та на наявність кримінальної справи за фактом шахрайства, фактично не аргументував своє рішення про задоволення позовної заяви. Проте внаслідок порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України винних осіб не притягнуто до відповідальності та не встановлено факту вчинення відповідачем ОСОБА_4 шахрайських дій;

- законний представник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_5 у відзиві на позов наводила аргументи щодо порушення порядку проведення почеркознавчої експертизи, безпідставного збільшення позивачем позовних вимог протягом часу проведення підготовчого засідання, щодо необґрунтованості позовних вимог в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і обрання неправильного способу захисту свого порушеного права;

- позивачем не доведено факту систематичної оплати нею комунальних послуг у спірній квартирі, про що вона вказала в позові, що свідчить про те, що вона намагається ввести суд в оману, стверджуючи, що не підписувала договір купівлі-продажу від 29.11.2019;

- висновок експерта, на який безпідставно послався місцевий суд як на доказ на користь ОСОБА_1 , не ґрунтується на повному та всебічному зіставленні усіх ознак почерку та підпису останньої, оскільки на дослідження експертам надано лише умовно-вільні зразки її почерку та підпису, хоча важливим для проведення такої експертизи є надання для дослідження порівняльного матеріалу, який складається з вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків рукопису. За відсутності вільних зразків почерку та підпису позивача висновок експерта про те, що рукописний запис « ОСОБА_11 » в оспорюваному договорі виконаний не нею, а іншою особою, є лише припущенням;

- у висновку експертизи зазначено, що її проведення доручено експертові Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Маяцькій І.В., яка діє на підставі свідоцтва № 197-11, виданого ЕКК КНДІСЕ, та яке дійсне до 29.09.2021. Але в Реєстрі атестованих судових експертів вказано, що видане їй свідоцтво дійсне до 29.08.2021, що викликає обґрунтовані сумніви щодо якості висновку експерта;

- суд мав застосувати для вирішення справи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.12.2020 у справі № 725/4159/18 та Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а про те, що вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є належним способом захисту прав або інтересів позивача, оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру прав вичерпує свою дію його прийняттям;

- в ході розгляду справи позивач заявляла поряд з раніше заявленими нові (додаткові) вимоги (з новими предметом, підставами, змістом), хоча заявлення додаткових вимог після відкриття провадження у справі ЦПК України не передбачено. Уточнення вимог може стосуватися раніше заявлених вимог без зміни їх суті (помилки в датах, прізвищах, неточність формулювання); позивач може збільшувати/зменшувати розмір позовних вимог (стосується вимог у грошовому виразі), змінити підставу або предмет позову і цей перелік є вичерпним;

- всупереч чинному законодавству 05.06.2020 ОСОБА_11 подано заяву про зміну предмету позову шляхом пред`явлення додаткових позовних вимог про визнання недійсними договору дарування частини квартири від 17.04.2020, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та залучення співвідповідачів, а 22.02.2021 нею подано заяву про зміну предмету позову шляхом пред`явлення додаткової позовної вимоги про витребування квартири з чужого незаконного володіння. Неповернення позивачеві цих заяв є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення;

- після залучення до участі у справі відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом не встановлювався строк для подання ними відзиву на позов ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки на час її придбання на 24.12.2019 ця квартира не перебувала під забороною та не була обтяжена жодним зобов`язанням;

- позивач не посилається на належні та допустимі докази, які б підтвердили незаконність заволодіння її майном саме ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Святная О.В. апеляційну скаргу підтримали.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватні нотаріуси Чернігівського міського нотаріального округу Белова О.С. та ОСОБА_10 і представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради подали заяви, у яких просили розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями: договору купівлі-продажу цієї квартири від 21.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Скрипкою О.О. за реєстровим № 1332 (арк. 15-16, 91 т. 1); витягу з Державного реєстру правочинів від 21.02.2008 № 5474850 (арк. 17 т. 1); витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 17.03.2008 № 18119566 (арк. 18, 93 т. 1); інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.11.2019 №№ 190943880, 190941147 і 190935762 (арк. 102, 103, 104, 105 т. 1); відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.11.2019 № 190935086 (арк. 106-107 т. 1).

У договорі купівлі-продажу від 29.11.2019, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим № 553, зазначено, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 вищевказану квартиру за 603200 грн 00 коп. У п. 4.3 цього договору вказано, що продавець діє за згодою чоловіка ОСОБА_9 , що підтверджується відповідною заявою, посвідченою 21.05.2019 ОСОБА_12 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 535 та що зі змістом цієї заяви покупець ознайомлений (копія договору арк. 79-80, 118-119, оригінал договору арк. 259-260 т. 1).

Перехід права власності на квартиру відповідно до згаданого у попередньому абзаці договору до ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію права від 29.11.2019 індексний номер 49947508, про що свідчить Витяг зі згаданого Реєстру № 190946869 від 29.11.2019 відповідного змісту та копія рішення індексний номер 49947508 (арк. 113, 120 т. 1, арк. 2 т. 2).

На запит місцевого суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І. надано інформацію від 21.09.2020 № 226/01-16 про те, що він 21.05.2019 за реєстровим № 535 не засвідчував справжність підпису ОСОБА_9 на заяві про згоду дружині ОСОБА_1 на відчуження квартири АДРЕСА_1 та що за вказаним реєстровим номером ним вчинялася зовсім інша дія; 21.05.2019 будь-які дії від імені ОСОБА_9 цим нотаріусом не вчинялися (арк. 50 т. 2). Також чоловік позивача третя особа ОСОБА_9 09.03.2021 подав суду І інстанції заяву, в якій стверджує, що він не надавав згоду на відчуження спірної квартири, яка є його і ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, хоча в договорі йдеться про надання ним такої згоди (арк. 177-178 т. 2).

З заяви відповідача ОСОБА_2 до суду І інстанції від 25.05.2020 вбачається, що останній визнає позов і стверджує, що позивача ніколи раніше не бачив, квартири у неї не купляв та що він не уповноважував ОСОБА_3 вчиняти які-небудь дії з квартирою ОСОБА_1 (купувати та продавати). У цій заяві також зазначено, що ОСОБА_2 у нотаріуса ОСОБА_13 ніколи не був та договорів не підписував, що раніше ОСОБА_2 дійсно надавав ОСОБА_3 довіреність, щоб він міг закрити процедуру його підприємництва, тому у нього є всі підстави говорити, що ці шахрайські дії організував та провів ОСОБА_3 , скориставшись тією довіреністю та застосувавши її в порушення його прав; 13.12.2019 ОСОБА_2 у нотаріуса ОСОБА_13 довіреність на ОСОБА_3 не оформляв та не підписував, а давав довіреність декілька років назад в м. Чернігові (арк. 187 т. 1)

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 28.01.2021 № 5433-5435/20-24, складеного експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Маяцькою І.В., підпис від імені ОСОБА_1 в договорі купівлі-продажу від 29.11.2019 квартири АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим номером 553, в графі «Продавець», виконаний рукописним способом, письмовим приладом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис « ОСОБА_1 » у цьому договорі виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (арк. 104-111 т. 2).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 24.12.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим № 9792, ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої 13.12.2019 Бригідою В.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 583 (копія цієї довіреності арк. 130 т. 1), продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 за 604140 грн 00 коп. (арк. 19-20, 116-117 т. 1).

Перехід права власності на квартиру відповідно до згаданого у попередньому абзаці договору до ОСОБА_4 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. на підставі прийнятого нею рішення про державну реєстрацію права від 29.11.2019 індексний номер 50445835, про що свідчить Витяг зі згаданого Реєстру № 194724364 від 24.12.2019 відповідного змісту (арк. 20 «а», 151 т. 1).

17.04.2020 - після подання ОСОБА_1 позовної заяви ОСОБА_4 подарувала у власність обдарованих нею ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в особі їхніх законних представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 1/10 частку (в рівних частках кожному) у її праві власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. за реєстровим № 1145 (його копія на арк. 241 т. 1).

Перехід права власності на 1/10 частину спірної квартири відповідно до згаданого у попередньому абзаці договору до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. на підставі прийнятого нею рішення про державну реєстрацію права від 17.04.2020 індексний номер 52006035, що підтверджено копією цього рішення (арк. 257 т. 1).

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, і встановлених у справі обставин доводить суд такого.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 655 вказаного Кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною 1 цієї статті, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 названого Кодексу).

Законність набуття ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_1 на підставі договору її купівлі-продажу від 21.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Скрипкою О.О. за реєстровим № 1332, жодним з учасників справи не оспорюється і у ході розгляду справи нікчемність цього договору не встановлена.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують, що вони не укладали договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.11.2019. Ці твердження наявними у справі доказами не спростовуються. Крім того, вони підтверджуються поясненнями третьої особи ОСОБА_9 , інформацією приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Досінчука Ф.І., а також вищевказаним висновком експерта від 28.01.2021 № 5433-5435/20-24. Суд погоджується з цими висновком, поясненнями та інформацією, оскільки у ході розгляду справи не здобуто доказів, що їх спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що вищевказаний висновок не може бути доказом у справі, оскільки експертові на дослідження надано лише умовно-вільні зразки почерку та підпису позивача, є хибними. Так, у висновку експерта зазначено, що для порівняльного дослідження йому надано вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підписів та почерку ОСОБА_1 (арк. 104-зворот - 105 т. 2).

Висновок експерта, про який йдеться, складено 28.01.2021. Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що свідоцтво експерта ОСОБА_14 згідно з даними Реєстру атестованих судових експертів дійсне до 29.08.2021, а не до 29.09.2021, як то вказано у висновку експерта, на суть спірних правовідносин не впливає.

Таким чином договір купівлі-продажу від 29.11.2019, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим № 553, не відповідає вимогам ст.ст. 215 ч. 1 і 658 ЦК України, тобто ця угода є недійсною і такою, що порушує право власності ОСОБА_1 на належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

Так як державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі вказаної у попередньому абзаці недійсної (першої за порядком у спірних правовідносинах) угоди було незаконно зареєстровано на ОСОБА_2 , то і всі без винятку інші наступні угоди по відчуженню цієї квартири та її частини (між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в особі їхніх законних представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) є недійсними з цих же причин, підстав і негативних наслідків для позивача. Отже висновки місцевого суду про недійсність всіх цих угод є законними.

З описаних вище доказів випливає, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза її волею і жоден з учасників судового розгляду на протилежне не посилається. Крім того, у справі відсутні докази протилежного.

Згідно з ст. 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним; якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння ОСОБА_1 не з її волі внаслідок укладення недійсних угод, предметом яких була ця квартира і в укладенні яких ОСОБА_1 не брала ні прямої, ні непрямої участі, то рішення суду в частині витребування її з незаконного володіння ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в особі їхніх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) на користь ОСОБА_1 теж є законним.

Разом з тим необхідно зазначити і наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014, провадження № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387 та 388 ЦК України. Цей висновок також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (висновок Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

З наведеного у попередніх шести абзацах випливає, що оскаржуване рішення є законним не тільки в частині визнання недійсними всіх договорів відчуження спірної квартири, які є об`єктами судового розгляду, а і в частині витребування квартири на користь ОСОБА_1 . Але для відновлення порушених прав останньої достатньо тільки в мотивувальній частині судового рішення констатувати факт і підстави незаконності всіх договорів відчуження спірної квартири, крім першого, про недійсність якого необхідно зазначити і в резолютивній їх частині.

Відповідно до пп. 1, 9 ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 10, ст. 11, п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 1 п. 18, пп. 40, 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, питання, пов`язані з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщеного на території України, та обтяжень таких прав (в тому числі й відомостей про їх припинення у будь-який спосіб, зокрема й за судовими рішеннями) є компетенцією державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19 орієнтує суди нижчих ланок на те, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту такого права може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права. Отож відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 : від 29.11.2019 - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. - за ОСОБА_2 , від 24.12.2019 - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. - за ОСОБА_4 та від 17.04.2020 - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. - за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 1/20 частку спірної квартири (за кожним).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про нотаріат, нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи з цієї норми нотаріуси не належать до кола осіб, між якими виникли спірні правовідносини, у зв`язку з чим вони не є належними відповідачами у справі. Тож оскаржуване рішення необхідно доповнити вказівкою про те, що у задоволенні позовних вимог до приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. і Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. та ОСОБА_10 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються і з вищенаведених, і з наведених нижче причин. Так:

- саме по собі те, що ОСОБА_4 у рамках порушеної кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України не притягнуто до відповідальності та не встановлено факту вчинення нею шахрайських дій, не є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , який доведено належними, допустимими й достатніми доказами;

- вимоги про скасування ухвал місцевого суду, які постановлено без видалення до нарадчої кімнати, про задоволення уточнених позовних заяв від 05.06.2020 та від 22.02.2021 не можуть бути задоволені, так як у справі відсутні відомості про постановлення судом таких ухвал;

- ненадання місцевим судом відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в особі їхніх батьків строку для подання відзиву на позов після притягнення їх до участі у справі не вплинуло на правильність її вирішення, так як законний представник останніх ОСОБА_5 17.05.2021 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який прийнято судом (арк. 211-214 т. 2);

- недоведеність позивачем факту систематичної оплати вартості комунальних послуг, спожитих у спірній квартирі, не має значення для справи.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом теж відкидаються як юридично неспроможні: вони спростовуються встановленими й описаними вище обставинами справи та визначеними відповідно до них правовідносинами.

Отож апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні приведенням його у відповідність до вищевикладеного, а саме шляхом:

- виключення з нього приписів про визнання недійсними договору купівлі-продажу спірної квартири від 24.12.2019, що укладений ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим № 3792, і договору дарування, що укладений ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , від імені яких діяли батьки останніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , по 1/20 частці кожному цієї ж квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В.;

- виключення з нього приписів про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 29.11.2019 про реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом спору, за ОСОБА_2 , рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., індексний номер 50445835 від 24.12.2019, про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 і рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., індексний номер 52006035 від 17.04.2020, про державну реєстрацію права власності по 1/20 частці цієї ж квартири за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- доповнення рішення приписом про відмову в задоволенні позовних вимог до приватних нотаріусів: Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. й ОСОБА_10 .

Апеляційним судом не здійснюється перерозподіл судових витрат у зв`язку з відсутністю передбачених для цього ч. 13 ст. 141 ЦПК України підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 376 ч. 4, 377 ч. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Кулініч Катерини Василівни задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року змінити.

Виключити з рішення приписи:

- про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24.12.2019, що укладений ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною за реєстровим № 3792;

- про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101:

1) від 29.11.2019 - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича - за ОСОБА_2 ,

2) індексний номер 50445835 від 24.12.2019 - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни - за ОСОБА_4 ;

- про скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлії Володимирівни, індексний номер 52006035 від 17.04.2020, про державну реєстрацію права власності на 1/20 частку кв. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Доповнити рішення таким приписом: «У задоволенні позовних вимог до приватних нотаріусів: Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, ОСОБА_10 відмовити».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: