ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/630/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Чебан В.М., дата складання повного тексту рішення 07 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн щомісячно.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно. Зазначає, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Вказує, що збільшення розміру аліментів до 3000 грн на час звернення з позовом є вкрай необхідним, оскільки з часу постановлення рішення 2017 року в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, неодноразове підняття цін на продукти харчування, одяг, профілактичні ліки, дитина підросла, займається плаванням, додатково відвідує заняття з математики та англійської мови, у зв`язку з чим збільшився розмір витрат на її утримання.

Наголошує, що відповідач є особою молодого, продуктивного та працездатного віку, має відповідну фінансову можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, у зв`язку з чим просила позов задовольнити.

Провадження №22-ц/822/395/22

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі до 1700 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до настання повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення аліментів, які стягувались з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку відкликано.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Із вказаним рішенням позивач не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку, вважає останнє незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн.

Посилається на обставини, викладені в позовній заяві, та норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Вказує, що розмір аліментів, який визначений оскаржуваним рішенням, є не співмірним із тими батьківськими обов`язками, які виконує позивачка по утриманню та вихованню дитини, й не відповідає тому розміру, який би зміг забезпечити достатній рівень життя та гармонійного розвитку дитини.

Також, просить стягнути витрати на правову допомогу, понесені при зверненні до суду апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу у справі не подавався.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції вказав, що при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів суд враховує, що після винесення в 2017 році Шевченківським районним судом м. Чернівці рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та попередньо визначений сторонами розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає.

Крім того, врахував стан здоров`я відповідача, інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, а тому констатував, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітньої дочки змінився, тобто зменшився, і прийшов до висновку про збільшення стягуваних аліментів на утримання дитини до 1700 грн.

Вказане рішення суду першої інстанції вимогам закону відповідає в повній мірі.

Обставини справи щодо перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2009 року, який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2017 року, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі доньки ОСОБА_5 , проживання дитини разом із позивачкою сторонами визнається та не оспорюється (а.с.8-16).

Також, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2017 року, крім іншого, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в 1000 грн (а.с.11-15).

З наданих відповідачем суду копій квитанцій та фотокопій доданих до відзиву на позовну заяву вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно сплачує визначені рішенням суду аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 , купляє одяг, здійснює частково оплату за навчання в гуртках, що не заперечується самою позивачкою (а.с.38-58).

Згідно наданих копій медичних довідок ОКНП «Чернівецький обласний медичний діагностичний центр» від 28.04.2021 року, 30.04.2021 року, 12.05.2021 року, 08.09.2021 року, 13.09.2021 року, 11.11.2021 року, 21.12.2021 року, 14.01.2022 року, 31.01.2022 року, довідки кабінету Магнітно-резонансної томографії від 24.04.2021 року, інформаційних довідок (електронне направлення) ТОВ «Базисмед» від 05.11.2021 року, 03.09.2021 року, 08.09.2021 року, 17.01.2022 року, 21.01.2022 року, 24.01.2022 року, 31.01.2022 року та копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 отримував направлення, проходив огляд, лікування та витрачав кошти на ліки у вказаний період часу (а.с.59-92).

Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 15.02.2022 року інформація про доходи ОСОБА_2 в період часу з 1-го кварталу 2020 року по 4-й квартал 2021 року відсутня (а.с.93).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2618 грн, з 1 липня - 2744 грн, з 1 грудня - 2833 грн.

За приписами ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Крім того, колегія суддів наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

З урахуванням встановлених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності доводів позивача, що після ухвалення рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці від 16.11.2017 року про стягнення аліментів на користь позивача на утримання доньки змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та визначений попередньо розмір таким вимогам не відповідає з урахуванням інфляційних процесів, здороження цін на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, навчання, тощо, що, в свою чергу, свідчить про зміну матеріального стану позивачки.

Також, судом враховано, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї немає, його тимчасові розлади зі здоров`ям та понесення витрат на лікування та діагностику.

Позивачка не надала доказів власних витрат на дитину, що унеможливлює визначення розміру аліментів в сумі 3000 грн, та, в свою чергу, відповідало б принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, закріпленому в ст.141 СК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково та збільшення розміру аліментів з 1000 грн до 1700 грн.

Крім того, відповідачем фактично також визнається те, що донька потребує істотних витрат на прожиття й гармонійний розвиток, оскільки останнім не оскаржувалося рішення суду.

Аргументи апеляційної скарги щодо стягнення збільшеного розміру аліментів починаючи з 01.11.2017 року на утримання доньки є безпідставними, оскільки у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Владичан А.І.