Справа № 136/376/22
провадження № 2/136/121/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування по спадщині за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач) з вимогами:

- встановити юридичний факт про те, що позивач перебував на утриманні у ОСОБА_2 з січня 2000 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше одного року);

- визнати за позивачем право власності по спадщині за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, яка згідно державного акта ВН №06534 від 01.06.2001 належала ОСОБА_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

У січні 2000 року стан здоров`я позивача погіршився, а оскільки він потребував стороннього догляду, його двоюрідний брат ОСОБА_2 піклувався про позивача та утримував його так як сам був одиноким і власної сім`ї не мав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,6333 га для ведення товарного сільсько-господарського виробництва, розташовану на території Липовецької міської ради. Позивач фактично прийняв спадщину ОСОБА_2 вступивши у володіння його майном протягом шести місяців. Однак, для оформлення такої спадщини позивачу необхідно в судовому порядку встановити факт його перебування на утриманні ОСОБА_2 не менше одного року. Крім того, позивач не може реалізувати свої спадкові права через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 .

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 28.01.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано спадкову справу ОСОБА_2 .

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві визнав позов і просив розглядати справу без нього.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з державним актом ВН №06534 від 01.06.2001 ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 3,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липовецької міської ради (а.с. 4). Як вбачається з довідок, виданих виконкомом Липовецької міської ради від 30.06.2021 ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав у АДРЕСА_1 , а разом з ним з січня 2000 року проживав без реєстрації його двоюрідний брат ОСОБА_1 - позивач у даній справі (а.с. 5) і перебував на його утриманні у вказаний період (а.с. 6). ОСОБА_2 був одиноким і сім`ї та дітей немав (а.с. 7). Разом з тим, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3), оскільки протягом шести місяців фактично вступив у володіння та управління спадковим майном (а.с. 8). Згідно з відповідей на запити суду до нотаріальної контори та архів спадкову справу на ОСОБА_2 не виявлено (а.с.20-21). Відповідач визнав позовні вимоги.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно він перебував більше одного року на утриманні свого двоюрідного брата, а також законні підстави для прийняття після смерті останнього спадкового майна у складі земельної ділянки.

Так, зі змісту аргументів позивача, вбачалось про те, що позивач перебував на утриманні у свого двоюрідного брата ОСОБА_2 з січня 2000 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше одного року), а організувавши його поховання протягом шести місяців фактично вступив у володіння та управління його майном. Однак, для оформлення такої спадщини позивачу необхідно в судовому порядку встановити факт його перебування на утриманні ОСОБА_2 не менше одного року. Крім того, позивач не може реалізувати свої спадкові права через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року.

Разом з тим, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті матері, а тому обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно.

Судом встановлено, що наявні у матеріалах справи письмові докази, які суд вважає належними, допустимими й такими, які у своїй сукупності дають змогу підтвердити той факт, що позивач перебував на утриманні у ОСОБА_2 з січня 2000 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше одного року).

Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки позивач будучи непрацездатним не менше одного року проживав з покійним ОСОБА_2 та перебував на утриманні до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після чого протягом шести місяців обробляв земельну ділянку, фактично прийнявши спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а тому позивач має можливість реалізувати свої спадкові права після смерті двоюрідного брата, який не мав спадкоємців та був одиноким.

Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті.

Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Також представником відповідача було подано заяву про визнання позову.

У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, беручи до уваги обумовленість заявлених вимог настанням юридичних наслідків у вигляді можливості позивачу реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення юридичного факту про те, що позивач перебував на утриманні у ОСОБА_2 з січня 2000 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше одного року) та про визнання за позивачем право власності по спадщині за законом після ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 3,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Липовецької міської ради, що за державним актом ВН №06534 від 01.06.2001 належала ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 7680, 89, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04325957) про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування по спадщині за законом - задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 перебував на утриманні у ОСОБА_2 з січня 2000 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше одного року).

Визнати за ОСОБА_1 право власності по спадщині за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,6333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, яка згідно державного акта ВН №06534 від 01.06.2001 належала ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО