Справа №443/1970/21
Провадження №2/443/24/22
УХВАЛА

підготовчого засідання

13 вересня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики,

встановив:

Суть клопотання та думка учасників справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі №443/1970/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики до набрання законної сили рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2022 у цивільній справі №456/13/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі розписок.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 16.06.2022 Стрийським міськрайонним судом Львівської області у цивільній справі №456/13/21 ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 борг у сумі 100 000 доларів США на підставі розписки від 31.12.2018 та розписки від 02.03.2019. У судовому засіданні на підставі дослідження оригіналів цих розписок встановлено як факт отримання відповідачем ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США, так і факт неповернення цих коштів. Станом на сьогодні рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2022 оскаржено до Львівського апеляційного суду. Єдиною підставою оскарження вказаного рішення зазначено те, що ОСОБА_1 не писав зазначені розписки та не отримував від ОСОБА_2 грошові кошти в борг. У межах розгляду Львівським апеляційним судом справи №456/13/21 будуть встановлені обставини щодо дійсності написання ОСОБА_1 розписок та отримання коштів у борг, дійсність виникнення між сторонами правовідносин позики на підставі вказаних розписок, які будуть мати преюдиційне значення у цій справі. Крім цього, просить суд звернути увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15.

У підготовчому засіданні представник відповідача клопотання підтримала, покликаючись на викладені у ньому мотиви, та просить суд його задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечив, суду пояснив, що під час розгляду справи №456/13/21 Стрийським міськрайонним судом Львівської області та ухваленням у ній рішенням не взято до уваги доводи ОСОБА_1 про ненаписання ним розписок та не надано їм оцінки. У проведенні почеркознавчої експертизи судом було відмовлено, однак заперечення щодо написання розписок можуть бути перевірені у єдиний законний спосіб шляхом призначення і проведення почеркознавчої експертизи.

Позивач ОСОБА_1 підтримав думку свого представника та зазначив, що розписки він не писав і у призначенні почеркознавчої експертизи в справі, яку слухав Стрийський міськрайонний суд Львівської області, було відмовлено.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши клопотання та викладені у ньому аргументи, а також матеріли цивільної справи, доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Нормативно-правові акти, якими керувався суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме: неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Суд, з огляду на приписи частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (дата підписання: 04.11.1950; ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.97), згідно з якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, зважаючи на положення частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, які зазначені у постанові від 27.02.2019 (справа №308/5006/16-ц) та постанові від 07.11.2018 (справа №1522/27468/12).

Крім цього, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, відповідно до якого визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті (у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі), застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Надаючи оцінку аргументам представника відповідача щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені нормою пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, відсутні, оскільки позивачкою не наведено обґрунтованих мотивів наявності об`єктивних обставин, які б унеможливлювали розгляд цієї справи до набранням законної сили рішенням у справі №456/13/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі розписок. Сторона позивача у справі №456/13/21 ставить перед судом питання стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на підставі розписок, що на переконання суду, не є об`єктивною обставиною, яка перешкоджає розгляду цієї справи, оскільки ОСОБА_1 у цій справі не визнає написання ним цих розписок та має намір доводити цю обставину у встановлений процесуальним законом спосіб (шляхом заявлення клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи).

Більше того, суд зауважує, що у випадку вирішення цієї справи судом та ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_2 не буде позбавлений можливості (у разі незгоди з цим рішенням) оскаржити його в апеляційному порядку або, за наявності для того підстав, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, суд зазначає, що зупинення провадження у цій справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача на захист своїх прав, які він вважає порушеними.

Покликання представника відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15, суд вважає помилковими, оскільки такі стосуються інших за своїм змістом правовідносин.

Крім наведеного вище, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно з приписами статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідллендер проти Франції» (Frydlender v. France).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (DeGeouffredelaPradelle v. France).

У справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд також бере до уваги те, що клопотання про зупинення провадження в справі подано на стадії підготовчого засідання, під час проведення якого суд позбавлений можливості оцінити, чи зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Відтак, суд роз`яснює сторонам, що в процесі судового розгляду справи вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі за наявності для цього правових підстав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі на стадії підготовчого засідання, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зупинення провадження по справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 251, статтями 197, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі №443/1970/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики до набрання законної сили рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2022 у цивільній справі №456/13/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі розписок.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

Дата складання повного тексту ухвали 14 вересня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів