Провадження 4-с/522/92/22
УХВАЛА

01 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондаря В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Зеленюк П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білоус Олександра Володимировича, за участі стягувача: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 03.10.2022 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на рішення державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білоус Олександра Володимировича №В-18 від 26.09.2022 та на постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білоус Олександра Володимировича про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.09.2018.

В обґрунтування скарги відзначено, що 26.09.2022 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено рішення про відмову у скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Заявник вказує, що оскаржувану постанову винесено передчасно, адже виконавче провадження було відкрито 03.07.2018 і право винесення такої постанови у державного виконавця виникло лише у грудні 2018, тоді як оскаржувану постанову винесено 07.09.2018. Також зазначає, що ОСОБА_1 з 21.03.2017 по 29.12.2020 перебував під вартою в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», до роботи не залучався, доходів не мав. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини стягувача ОСОБА_2 , а не з його вини як боржника, адже він не мав об`єктивної можливості сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 05.10.2022 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, скаржнику надано 10-денний строк для усунення недоліків скарги.

Після усунення недоліків скарги, ухвалою суду від 10.10.2022 було поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до суду з відповідною скаргою. Судове засідання призначено на 20.10.2022.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одеси, що спричинило необхідність працівникам та відвідувачам Приморського районного суду м. Одеси слідувати в укриття, судове засідання призначене на 20.10.2022 не відбулося та було відкладено на 28.10.2022.

У судовому засіданні 28.10.2022 було оголошено перерву до 01.11.2022 з метою надання представнику скаржника строку для подання клопотання про поновлення процесуального строку.

У судовому засіданні 01.11.2022 було задоволено клопотання представника скаржника ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку, долучено до матеріалів справи ухвалу суду. Просив задовольнити скаргу, відзначив, що наразі заборгованість по сплаті аліментів становить 15000 грн.

Другий Приморський відділ ДВС звернувся до суду 01.11.2022 з заявою, якою просив провести розгляд скарги без участі представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення представника скаржника, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 14 червня 2018 року видано виконавчий лист №522/15191/16-ц за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі ј усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2017 до 14.06.2025. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі ј усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2017 до 27.07.2031 (а.с.46-47).

ОСОБА_2 26.06.2018 звернулася до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.48).

13.07.2018 було державним виконавцем Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси було відкрито виконавче провадження №56682165 з приводу виконання виконавчого листа №522/15191/16-ц (а.с.51-52).

Заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.07.2018 становить 26 070,99 грн (а.с.54-55).

ОСОБА_1 звертався у липні 2018 року до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси з заявою про обчислення заборгованості (а.с.66-68).

Державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Куліковим Ігорем Олеговичем 07.09.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Заборгованість по аліментам станом на 01.09.2018 становить 51 542,98 грн (а.с.120-121).

Згідно довідки Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 14.07.2021 ОСОБА_1 заарештований 19.03.2017 Приморським ВП в м. Одесі за підозрою в скоєнні злочину за ст. 15 ч.2 115 ч.1 КК України. До ДУ «Одеський слідчий ізолятор» прибув 2103.2017. Звільнений 29.12.2020 із зали Приморського районного суду м. Одеси, згідно ухвали від 29.12.2020 про зміну міри запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт (а.с.202).

ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_1 22.09.2022 звернуся до державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси з заявою про скасування постанови від 07.09.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.211-213).

Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за підписом начальника відділу Галата Д.В. листом від 26.09.2022 №В-18, вказав про неможливість скасування постанови від 07.09.2018, адже станом на 26.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складає 67 378,48 грн (а.с.4).

Пункт 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови, станом на 31.08.2018) встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови) строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Варто відзначити, що і державний виконавець у оскаржуваній постанові і представник ОСОБА_1 у скарзі, що розглядаються, помилково вказують, що сума заборгованості має перевищувати розмір платежів за шість місяців, адже така редакція Закону України «Про виконавче провадження» була чинна станом до 28.08.2018, в той час як постанова прийнята 07.09.2018. У редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 31.08.2018, яка була чинна на час ухвалення постанови вказано, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів має перевищувати суму відповідних платежів за чотири місяці.

З розрахунку заборгованості станом на 02.08.2018 вбачається, що такий розрахунок складено на підставі даних про середньомісячну заробітну плату в м. Одесі, адже боржник офіційно не працевлаштований.

Як вказувалося вище, виконавчий лист пред`явлено до виконання 26.06.2018 (а.с.48), а оскаржувано постанову винесено 07.09.2018 (а.с.120), тобто, до утворення заборгованості за чотири місяці.

Державний виконавець виходив з того, що сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів від дати видачі виконавчого листа перевищує розмір заборгованості за чотири (шість у постанові) місяців.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про державну виконавчу службу»

Водночас вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону № 1404-VIII, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дала підстави виконавцю для винесення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 2-5795/09, підстав для відступу від якого Верховний Суд не встановив.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо того, що стягувач сама винна у наявній заборгованості, адже пред`явила виконавчий лист через майже рік не заслуговують на увагу, оскільки заявник не був позбавлений можливості сплачувати аліменти добровільно.

Посилання на неможливість сплачувати аліменти у зв`язку з перебуванням в ізоляторі не беруться до уваги, адже батьки мають утримувати своїх дітей. В той час, коли батько, на його думку, не міг заробляти кошти, дитина все рівно потребувала їжу, дах над головою, сезонний одяг та інші необхідні для життя речі.

Окрім того, варто звернути увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Елементами поняття «Верховенство права» є: 1. законність; 2. юридична визначеність; 3. заборона свавілля; 4. доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами; 5. дотримання прав людини; 6. заборона дискримінації та рівність перед законом.

Без вдавання в подробиці кожного з елементів верховенства права, суд вважає за необхідне зазначити, що сам факт наявності порушень з боку державного виконавця щодо строків винесення оскаржуваної постанови у 2018 році не може бути єдиною та достатньою підставою для скасування постанови, оскільки на час розгляду скарги залишилося матеріальне підґрунтя застосування до боржника заохочувальних заходів з метою виконання рішення суду, а саме наявна заборгованість по сплаті аліментів більше ніж за чотири і шість місяців та становить 67378,48 станом на 01.10.2022 (а.с.215-217).

Доводи представника скаржника щодо того, що розмір заборгованості по сплаті аліментів нині становить 15 000 грн, не знайшли свого підтвердження в матеріалах виконавчого провадження.

Тому, суд вважає, що обмеження у праві виїзду боржника за межі України було застосовано державним виконавцем обґрунтовано, а підставою для скасування такого обмеження слугуватиме погашення заборгованості до розміру, що не перевищує сукупний розмір заборгованості за чотири місяці.

Суд враховує, що постанова, яка оскаржується, не порушує права ОСОБА_1 на виїзд за кордон, оскільки Указом Президента України В. Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан та виїзд чоловіків за кордон забороняється.

Скаржник не вказує на необхідність та наявну у нього можливість, передбачену законодавством, виїзду за межі території України у період дії воєнного часу, а тому, оскарження постанови про встановлення обмеження у праві виїзду та відповідного рішення про відмову у скасуванні постанови, не є ефективним способом захисту.

Тож, з урахуванням того, що підстав для скасування постанови Другого Приморського відділу ДВС від 07.09.2018 немає, то і підстави для скасування «рішення» про відмову у скасуванні такої постанови від 26.09.2022 також відсутні.

На підставі ст.ст. 18, 24, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білоус Олександра Володимировича, за участі стягувача: ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 03 листопада 2022 року.

Суддя В.Я.Бондар