Справа № 496/413/22
Провадження № 2/496/966/22
21 вересня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Комашко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, але від його представника ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглядати за їх відсутності та погоджується на заочний розгляд справи.
Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, а від її представника ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій він просив, зокрема, відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з територіальною віддаленістю місця знаходження суду, де відбувається засідання, та місця роботи адвоката, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
При вирішенні заяви представника відповідачки ОСОБА_7 про відкладення судового засідання суд враховує наступне.
Ухвалою суду від 08.02.2022 року у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.04.2022 року на 09 год 30 хв.
15.04.2022 року від представника відповідачки ОСОБА_7 до суду надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із неможливістю представника з`явитись в судове засідання через воєнні дії.
Підготовче судове засідання було відкладено на 17.05.2022 року на 09 год 30 хв.
16.05.2022 року від представника відповідачки до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із воєнним діями та перебуванням відповідачки разом з дитиною за кордоном, яка, в свою чергу, бажає брати особисту участь під час розгляду справи та надавати пояснення.
Підготовче судове засідання було повторно відкладено на 23.06.2022 року на 09 год 10 хв. Водночас, на адресу сторін та їх представників судом було направлено лист-роз`яснення про наслідки неявки в підготовче судове засідання.
22.06.2022 року від представника відповідачки до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із воєнним діями та перебуванням відповідачки разом з дитиною за кордоном, яка, в свою чергу, бажає брати особисту участь під час розгляду справи та надавати пояснення.
23.06.2022 року судом було проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 21.09.2022 року на 12 год 00 хв., про що постановлено відповідну ухвалу.
20.09.2022 року від представника відповідачки до суду надійшла заява, зокрема, про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття представника в судове засідання через територіальну віддаленість місця знаходження суду, де відбувається засідання, та місця роботи адвоката, яке знаходиться в АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Цивільний процесуальний обов`язок сторони це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).
В свою чергу, учасники справи зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідачка та її представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце призначеного судового засідання, а наведені представником доводи в обґрунтування чисельних заяв про відкладення судового засідання щодо воєнних дій на території України не є підставою для відкладення розгляду справи. Участь відповідачки, яка знаходиться за кордоном, у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, на протязі розгляду справи від неї жодних заяв чи клопотань до суду не надходило, усі заяви надходили від її представника, що свідчить про те, що вона реалізувала своє право участь у судовому процесі через свого представника, у відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України.
Суд також визнає неповажною причиною неможливості прибуття представника в судове засідання через територіальну віддаленість місця знаходження суду, де відбувається засідання, та місця роботи адвоката, що становить лише 50 км.
При цьому суд враховує те, що зазначена справа тривалий період часу перебувала на стадії підготовчого провадження та сторона відповідачки мала можливість у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, зокрема, викласти свої заперечення щодо позову у відзиві на позовну заяву, який направити через електронну пошту, або взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте такими своїми процесуальними правами не скористалася. Місцем розгляду справи є адміністративні межі Одеської області, де не ведуться безпосередні бойові дії, громадський транспорт ходить за розкладом, а тому не має перешкод представнику відповідачки для участі у судовому засіданні.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що перед кожним судовим засіданням від представника відповідачки надходили заяви про відкладення розгляду справи і лише перед останнім судовим засіданням, вже на стадії судового розгляду, він заявив клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, направивши його з пропуском встановленого законом строку та з проханням використати систему відеоконференцзв`язку «EasyCon», яка наразі в судах вже не функціонує.
За таких обставин, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду справи, приймаючи до уваги забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також те, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а нез`явлення в судове засіданні представника сторони по справі, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні, суд вважає, що проведення судового засідання у відсутності відповідачки та її представника є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2618 гривень, з 1 липня 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Позивач, як на підставу свого позову про зменшення розміру аліментів, посилається на погіршення свого матеріального стану.
На підтвердження своїх доводів відповідач надав наступні докази:
-довідку ПП «Ланжерон-Охорона» №2-21 від 03.12.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 працює в ПП «Ланжерон-Охорона» з 03.12.2021 року на посаді охоронника з посадовим окладом 6540 грн (а.с.15);
-довідку виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №4872 від 17.11.2021 року, згідно якої в АДРЕСА_1 , в будинку, який належить ОСОБА_5 , проживають: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід 2 групи; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16);
-довідку виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №4871 від 17.11.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 , але фактично проживає в АДРЕСА_1 , в будинку, який належить його батьку ОСОБА_5 (а.с.17);
-акт, складений комісією в складі депутата округу Скурчака А.В., сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_1 постійно проживає в АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками. Батько ОСОБА_5 1961 р.н. інвалід війни 2 групи, пенсіонер; мати ОСОБА_4 , 1965 р.н. пенсіонер (а.с.18);
-копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється пенсіонеркою за віком (а.с.19);
-копію посвідчення серії НОМЕР_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи (а.с.19);
-виписку із медичної карти стаціонарного хворого №1093, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був госпіталізований в 1 неврологічне відділення Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни 15.02.2020 року з діагнозом: дисциркуляторна (атеросклеротична, гіпертонічна, дисметаболічна) та післятравматична (контузія головного мозку 1981 р.) Супутні захворювання: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступ., ризик 3. СН-ІІАст. Цукровий діабет, тип ІІ, середньої тяжкості в стадії субкомпенсації. Діабетична ангіопатія, полінейропатія нижніх кінцівок. Поширений остеохондроз хребта. ГРЗ. Виписаний 06.03.2020 року з поліпшенням (а.с.20);
-призначення лікаря Багатопрофільного медичного центру (Університетська клініка №1) ОНМедУ хворому ОСОБА_5 , 1961 р.н., від 17.02.2021 року (а.с.21);
-копії чеків від 11.08.2021 року, 18.08.2021 року, 07.11.2021 року, 07.12.2021 року про переказ грошових коштів у розмірі по 4953 грн. Отримувач ОСОБА_2 . Призначення платежу: аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.22);
-копію посвідчення особи моряка на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді другого механіка на іноземних суднах, останній запис: дата звільнення 07.09.2021 року (а.с.33).
Згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ч. ч. 1, 2 ст. 89 вказаного Кодексу встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає доведеним той факт, що матеріальний стан позивача змінився у порівнянні з майновим станом на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини внаслідок працевлаштування в Україні та приймає довідку ПП «Ланжерон-Охорона» №2-21 від 03.12.2021 року, як належний та допустимий доказ, що підтверджує погіршення матеріального становища позивача. Крім того, судом встановлено, що позивач постійно проживає зі своїми батьками, які знаходяться на його утриманні, оскільки мати позивача є пенсіонеркою за віком, а батько має інвалідність 2 групи, у зв`язку з чим потребує постійного лікування.
Суд також враховує той факт, що на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан, що суттєво вплинуло на ринок праці в Україні та спричинило неможливість виїзду за кордон чоловіків, які підлягають мобілізації, що зумовило неможливість працевлаштуватися позивачу за місцем основної роботи.
Як зазначає позивач, розмір стягуваних з нього аліментів є непомірним, він не має можливості своєчасно сплачувати його в повному обсязі, у зв`язку з чим дані щодо нього внесені в реєстр боржників, що також ускладнило його працевлаштування за основною професією.
При цьому суд враховує те, що батьки дитини несуть рівні обов`язки щодо неї, розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, утримання позивачем непрацездатних батьків, а також неможливість працевлаштуватися за місцем основної роботи.
Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме її потребам, при цьому не порушить права позивача.
Задовольняючи позов про зменшення аліментів, суд також враховує відсутність щодо такого зменшення заперечень зі сторони відповідачки.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не встановлює розмір аліментів на утримання дитини, а змінює їх розмір, тому аліменти у розмірі, визначеному даним рішенням суду, підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили.
Керуючись ст. ст. 141, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Стягнення аліментів в зменшеному розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.
Повне судове рішення складено 21.09.2022 року.
Суддя Л.О. Пендюра