КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/694/2022
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:
Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.
Суддів: Соколової В.В.
При секретарі Моторіній В.А.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,
У С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2020 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» звернувся з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 у якій просив стягнути заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 9 930, 10 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 3 092 гривень 40 копійок та судовий збір в сумі 651 гривень 62 копійок, а всього 3 744 гривень 02 копійок.

В решті позову відмовлено.

У січні 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесені відповідачем ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 088,56 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року скасовано , справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» Корчак Ірини Миколаївни залишено без задоволення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишено без змін.

07 вересня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» судові витрати на користь ОСОБА_2 , а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7750 грн та 6750 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Сторони до суду апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів заяви, колегія суддів прийшла до висновку, що заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу суду задоволено.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року скасовано , справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» Корчак Ірини Миколаївни залишено без задоволення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишено без змін.

У разі часткового задоволення позову судові витрати між сторонами покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв?язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при постановленні судових рішень у справі Київським апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просив покласти судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 7750 грн та 6750 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з?ясувати склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання професійної допомоги від 10.08.2021 року №10-08-21/А1, що підтверджується копією договору та додатковою угодою до договору №1 ( а.с.61-68, 82-89)

З актів приймання - передачі наданих послуг № 2 та № 3 від 10.08.2021 року до Договору від 10.08.2021 року №10-08-21/А1 вбачається обсяг виконаних робіт та їх загальна вартість.(а.с. 69-70, 90-91)

Як зазначалось вище, згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Також, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом справи належать витрати пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково.

Адже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Тобто для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Колегія суддів вважає що сума вказана представником відповідача відповідає критеріям реальності та співмірна з обсягом виконаних робіт.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Жодних вмотивованих аргументів щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу позивачем не надано. При цьому відповідачем дотримано передбачені приписи ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що суми витрат на правову допомогу, заявлених адвокатом до стягнення не є обґрунтованими та не були неминучими.

Як вбачається із п.4 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що вартість 1 год роботи адвоката становить 1250 гривень.

Оскаржуючи ухвалу Дарницького районного суду м.Києва , адвокатом зазначено, що ним витрачено 4, 5 години. Колегія суддів вважає, що час , витрачений на виготовлення апеляційної скарги на ухвалу суду є завищеним та не був неминучим, що фактично було достатньо 2 год для виготовлення апеляційної скарги на ухвалу суду, а тому розмір витрат склав 2500 гривень, а також 1125 грн за участь у судовому засіданні, а тому до стягнення підлягає 3625 гривень

Крім того, колегія суддів вважає також перевищеною суму визначену за правову допомогу , яка надана під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду у суді апеляційної інстанції. Колегія вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню кошти за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 2500 гривень за 2 год та за участь у судовому засіданні 1125 гривень, а всього 3 625 гривень.

Таким чином, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» на користь ОСОБА_2 підлягають судові витрати за надання професійної правничої допомоги 7250 гривень.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ комфорт сервіс» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7250 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді: