Справа № 442/5508/22
Провадження № 4-с/442/21/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів), щодо невинесення постанови про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні,-

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся в суд із вказаною вище скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що 28.07.2022 звернувся до Відділу-центру надання адміністративних послуг (ДІЯ, Центр), що у м. Дрогобич з метою прописки своєї бабусі до свого будинку, який належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Працівником Центру йому повідомлено про те, що на його будинок, накладено обтяження (заборону) за реєстраційним № 4227386, підстава обтяження: постанова АА643564 видана 12.12.2006 року ДВС у Дрогобицькому районі та вручив йому як доказ наведенного: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на об`єкт нерухомого майна №306075840 від 28.07.2022.

Про накладення арешту на будинок, йому не було відомо до моменту звернення до Відділу-центру надання адміністративних послуг.

03.08.2022, він звернувся до Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) із заявою про зняття арешту з майна за реєстраційним № 4227386, який накладено ДВС у Дрогобицькому районі.

Відповіддю № 25929 від 23.08.2022, Дрогобицьким відділом ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), йому повідомлено про неможливість зняття арешту.

24.08.2022, ним здійснено оплату штрафу накладеного постановою АА643564 виданою 12.12.2006 року ДВС у Дрогобицькому районі.

25.08.2022, у зв`язку зі сплатою суми штрафу він звернувся до Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) із заявою про зняття арешту з майна за реєстраційним № 4227386, який накладено ДВС у Дрогобицькому районі та долучив копію квитанції про оплату штрафу. Жодної іншої заборгованості у нього не має.

Відповіддю № 26465 від 30.08.2022 року, Дрогобицьким відділом ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), йому повідомлено про неможливість зняття арешту незважаючи на те, що він оплатив суму штрафу, оскільки виконавче провадження знищено. З такою відмовою скаржник не згоден та вважає дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС незаконними.

Скаржник в судове засідання не з`явився, від нього поступило клопотання про розгляд скарги у його відсутності, просить скаргу задоволити.

Державний виконавець Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів), в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд скарги у їх відсутності за наявними матеріалами скарги.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд беручи до уваги доводи скарги, а також з врахуванням строків розгляду даної категорії справ визначених ст.. 450 ЦПК України, вирішив продовжити розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Матеріалами справи встановлено, що на будинок скаржника, накладено обтяження (заборону) за реєстраційним № 4227386, підстава обтяження: постанова АА643564 видана 12.12.2006 року ДВС у Дрогобицькому районі та вручив йому як доказ наведенного: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на об`єкт нерухомого майна №306075840 від 28.07.2022.

24.08.2022, ОСОБА_1 здійснено оплату штрафу накладеного постановою АА643564 виданою 12.12.2006 року ДВС у Дрогобицькому районі.

Після оплати штрафу, Дрогобицький відділ ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), відмовив у знятті арешту, оскільки виконавче провадження знищено (відповідь № 26465 від 30.08.2022).

У відповідності до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11 провадження № 61-3814св22, аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Позиція Верховного Суду:

Законом України "Про виконавче провадження" не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

При цьому суд апеляційної інстанції підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.7 цього ж Закону Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз?яснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В пункті 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, закріплено, що: при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня вносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення, надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі, якщо виконавче провадження знищено, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Із досліджених матеріалів справи вбачається, що державний виконавець в порушення вказаних вище норм законодавства, не правомірно відмовив скаржнику у знятті арешту з належного йому на праві власності майна, а тому скарга ОСОБА_1 підставна та підлягає задоволенню

На підстав викладеного та керуючись ст..ст.447, 450 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 643564 видану 12.12.2006 ДВС у Дрогобицькому районі.

Зняти обтяження (заборону) за реєстраційним № 4227386, підстава обтяження: постанова АА643564 видана 12.12.2006 ДВС у Дрогобицькому районі.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Крамар