Справа № 185/5065/21
Провадження № 2/185/3509/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря судового засідання Величко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором DNQ0G100000181 від 01.09.2007 року у розмірі 121665.10 (Долар США), що за курсом 27.52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2021 року складає 3348223.55 гривень, станом на 28.05.2021 року та судові витрати по справі у розмірі 10223.35 грн. та 40000.00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що позивач та третя особа 01.09.2007 року уклали кредитний договір DNQ0G100000181.

В забезпечення кредитного договору з відповідачем було укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

Позивач свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак відповідач не виконав належним чином умови укладеного договору, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 121665.10 (Долар США), що за курсом 27.52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2021 року складає 3348223.55 гривень, станом на 28.05.2021 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений шляхом отримання SMS-повідомлення. Також в позові зазначив, що просить суд, розглядати справу за його відсутності, та в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, надав відзив на позовну заяву, яким просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Позивач та третя особа 01.09.2007 року уклали кредитний договір DNQ0G100000181.

В забезпечення кредитного договору з відповідачем було укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року ОСОБА_2 (третя особа) отримав кредит у розмірі 13600 доларів США на термін до 11.09.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Третя особа повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов кредитного договору, Третя особа свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Третя особа станом на 28.05.2021 року має заборгованість 121665.10 доларів США, яка складається з наступного: 14029.41 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 25734.70 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4031.09 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 77869.90 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 ( надалі Відповідач) уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи плату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, до внесення змін згідно із Законами № 1414-VIII від 14.06.2016, № 2478-VIII від 03.07.2018) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

З огляду на викладені приписи порука є строковим зобов`язанням, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Частинами першою і третьою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі частини першої статті 252 та частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з пунктом 12 договору поруки від 11.09.2007 року порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Тобто, договором поруки визначено строк, після закінчення якого порука припиняється (п`ять років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором).

Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом вказаного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, в тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки.

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки від дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

За змістом Розділу 7 «Особливі умови» кредитного договору DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13600 доларів США на термін до 11.09.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця, Третя особа повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 178,53 доларів США для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. В разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, Позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, комісії, в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином, сторони встановили строки виконання позичальником окремих зобов`язань (внесення періодичних щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного періодичного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Крім того, сторони встановили зобов`язання позичальника в разі порушення вищевказаних термінів оплати (внесення періодичних щомісячних платежів) на 120 календарних днів, достроково повернути кредит в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватися і до поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. В разі ж виникнення у позичальника зобов`язання про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, якщо позичальник допустив порушення термінів оплати щомісячних платежів, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості по кредиту, повинен обчислюватися з моменту настання строку повернення кредиту в повному обсязі.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12.

Тобто позивач мав право протягом п`яти років від дня настання строку погашення кожного чергового платежу, та (або) від дня настання строку повернення кредиту в повному обсязі, пред`явити вимоги до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через п`ять років після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання, та (або) строку повернення кредиту в повному обсязі, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, та (або) щодо дострокового повернення кредиту в повному обсязі.

Матеріали справи містять розрахунок кредитної заборгованості позичальника, відповідно до якого станом на 13.10.2008 року позичальник вже мав прострочену заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту, відсотками), станом на 21.10.2008 року позичальнику почали нараховуватися проценти на залишок простроченої заборгованості за кредитом, а станом на 29.10.2008 року позичальнику почала нараховуватися Банком пеня за порушення строків розрахунків по кредиту.

В подальшому, у відповідності до наданого позивачем розрахунку, прострочена сума заборгованості по кредиту, процентам та пені тільки збільшувалась, що свідчить про те, що позичальник допустив порушення термінів оплати кредиту (строків внесення щомісячних платежів) більше ніж на 120 календарних днів.

Таким чином, у позичальника (третьої особи) виникло зобов`язання достроково повернути (сплатити) суму кредиту, відсотків, винагороди, комісії, в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Рахуючи з дати нарахування Банком позичальнику пені за порушення строків розрахунків по кредиту - з 29.10.2008 року, термін дострокового повернення кредиту вважається таким, що настав в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати щомісячних платежів на 120 календарних днів, тобто 28.02.2009 року.

Крім того, про факт того, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання та скористався правом, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, свідчить та обставина, що ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ще 31.03.2009 року звернувся до ОСОБА_2 з позовом в Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки (будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року у розмірі 14 385,44 доларів США, шляхом продажу вищезазначеного будинку та земельної ділянки.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2009 року по цивільній справі № 2-2513/2009 (яке набрало законної сили 21.07.2009 року) позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено, звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року у розмірі 14 385,44 доларів США, шляхом продажу вищезазначеного будинку та земельної ділянки.

Під час розгляду цивільній справі № 2-2513/2009 судом було встановлено, що в порушення умов кредитного договору DNQ0G100000181 від 11.09.2007 року ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 16.03.2009 року мав заборгованість 14 385.44 доларів США, яка складається з: 13605.78 доларів США заборгованість за кредитом; 650.03 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 81.60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 48.03 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Таким чином, вищезазначені докази (позов банку про звернення стягнення та рішення суду від 10.07.2009 року по цивільній справі № 2-2513/2009) підтверджують ту обставину, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись в суд 31.03.2009 року з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив в рахунок погашення всієї суми заборгованості по кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки (будинок та земельну ділянку), чим визнав строк повернення кредиту таким, що настав.

З урахуванням того, що в пункті 12 договору поруки визначено, що порука припиняється через 5 років після настання строку повернення кредиту, вважається що порука є припиненою, так як в зазначений строк банк не пред`явив вимоги до поручителя.

З огляду на це п`ятирічний строк на пред`явлення вимог до поручителя сплинув 01 квітня 2014 року, а з даним позовом банк звернувся пізніше, а саме - 23 червня 2021 року.

З урахуванням того, що в пункті 12 договору поруки визначено, що порука припиняється через 5 років з дня терміну повернення кредиту, який достроково настав 31.03.2009 року, у зв`язку з порушенням позичальником строків розрахунків по кредиту на 120 календарних днів (сплати щомісячних платежів) та вимогою банку про дострокове повернення всієї суми кредиту, порука є припиненою з 01 квітня 2014 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення відсотків було внесено третьою особою - 29.12.2008 року, а на погашення пені та комісії - 25.12.2009 року.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом ) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок третьої особи повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення третьою особою терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) третьою особою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий правовий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Враховуючи, що станом на 13 жовтня 2008 року третя особа вже мала прострочену заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту, відсотками), а з позовом до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося 23 червня 2021 року, то за моєю заявою підлягає застосуванню позовна давність щодо частини заявлених позивачем вимог, що не охоплені трирічним строком (по тілу кредиту, відсоткам, комісії) та річним строком (по пені), оскільки письмового договору про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін не було.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку позовної давності у матеріалах справи відсутні.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності на момент подачі позову до суду сплив і про його застосування було заявлено стороною у спорі, тому, з підстав передбачених ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Питання про судові витрати, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя І. С. Шаповалова