Провадження №2/522/2243/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ "Флагман-К", ОСОБА_3 , ПАТ «ПІК», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСББ Вікторія, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ Інвест Таун, ДП Міністерства оборони України Південьвійськбуд, Спільного українсько-чеського підприємства Інекон-Сервіс про визнання права власності на нежитлові приміщення, визнання договорів недійсними, зобов`язання звільнити приміщення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ТОВ "Флагман-К", ОСОБА_3 , ПАТ "ПІК", за участю третьої особи ОСББ "Вікторія", Виконавчого комітету ОМР, ТОВ "Інвест таун", ДП Міністерства оборони України "Південьвійськбуд", третя особа: Спільне українсько-чеське підприємство «Інекон-сервіс» про визнання права власності на нежитлові та житлові приміщення, визнання договорів відчуження приміщень, свідоцтв про право власності недійсними, за позовною заявою Спільного українсько-чеського підприємства «Інекон-Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про визнання недійсними з моменту укладення: договору від 17.07.2006р. №1-0 про участь у фінансуванні будівництва офісного приміщення №3/1; договору від 18.07.2006р. №2-0 про участь у фінансуванні будівництва офісного приміщення №3; договору від 25.07.2006р. №3-0 про участь у фінансуванні будівництва офісного приміщення №4; договору від 26.07.2006р. №1/18 про участь у фінансуванні будівництва квартири АДРЕСА_1 ; договору від 26.07.2006р. №2/36 про участь у фінансуванні будівництва квартири АДРЕСА_2 ; договору від 26.07.2006р. №3/37 про участь у фінансуванні будівництва офісного приміщення АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду Приморського районного суду м. Одеси (суддя Івченко В.Б.) від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги були виділені у окремі провадження та передані до канцелярії суду для присвоєння єдиного унікального номера та подальшого авторозподілу.

Ухвалою суду Приморського районного суду м. Одеси (суддя Донцов Д.Ю.) від 24 листопада 2014 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ "Флагман-К", ОСОБА_3 , ПАТ «ПІК», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСББ Вікторія, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ Інвест Таун, ДП Міністерства оборони України Південьвійськбуд, Спільного українсько-чеського підприємства Інекон-Сервіс про визнання права власності на нежитлові приміщення, визнання договорів недійсними, зобов`язання звільнити приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ним у липні 2006 року укладено вищевказаний договор із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун» про участь у фонді фінансування будівництва виду «А». Предметом вказаного договору були грошові кошти, які сплачені позивачем на рахунок ТОВ «Інвест Таун» для фінансування будівництва офісного приміщення АДРЕСА_4 . Про перерахування коштів на рахунок ТОВ «Інвест Таун» позивачу видано свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва. Після введення об`єкта фінансування в експлуатацію позивач звернувся до ТОВ «Інвест Таун» із вимогою підготовити акт прийому-передачі, проте отримав відповідь, що отримані кошти на рахунок генерального підрядника не перераховані. А тому, на думку позивача, його права про участь у фонді фінансування будівництва порушено, що є підставою для захисту в судовому порядку.

29 січня 2015 року позивач надав до суду заяву про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні позовних вимог у самостійні провадження, у задоволенні якої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Донцов Д.Ю.) від 29 січня 2015 відмовлено.

Ухвалою суду від 11 березня 2015 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , право власності на яке оформлене на ОСОБА_2 ; Накладено арешт не нежитлові приміщення АДРЕСА_5 , право власності на які оформлено на ОСОБА_3 ; Накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , право власності на яке оформлене на ТОВ «Флагман-К».

14 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення будівельної та технічної експертиз по справі.

12 травня 2015 року від представника ПАТ «ПІК» до суду надійшло клопотання про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву.

12 травня 2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні клопотання позивача про призначення будівельної та технічної експертиз по справі було відмовлено.

Також 12 травня 2015 року від позивача надійшла усна заява про відвід судді Донцову Д.Ю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року у задоволені усної заяви позивача про відвід судді Донцова Д.Ю. було відмовлено та задоволено заяву про самовідвід судді Донцова Д.Ю.

29 травня 2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси справу до провадження прийнято суддею Чернявською Л.М.

12 серпня 2015 року від представника ТОВ «Інвест-Таун» до суду надійшов відзив на позовну заяву.

17 листопада 2015 року від позивача до суду надійшла заява про зміну підстав позову, яку залишено без розгляду в судовому засіданні 08.02.2021 року за клопотання позивача.

19 листопада 2015 року від представника ТОВ «Флагман-К» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. У задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.

19 листопада 2015 року від ОСОБА_9 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

20 листопада 2015 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення, в яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення (офісу) № 4 розташованої у АДРЕСА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення. Право власності набула на підставі договору інвестування, укладеного із підприємством-забудовником ПАТ «ПІК» та з того часу на правах власника володіє спірним майном. Посилалась на ст. 321 ЦК України, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2010 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 було відмовлено, визнано недійсними з моменту укладення договори №№1-0 від 17.07.2006 року, 2-0 від 18.07.2006 року, 3-0 від 25.07.2006 року, 1/18, 2/36, 3/37 від 26.07.2006 року про участь у фінансуванні будівництва офісних приміщень №№3, 3/1, 4 та квартир АДРЕСА_8 . Зазначила, що грошові кошти позивача було повернуто позивачу у повному обсязі, оскільки підставу для їх отримання було скасовано у судовому порядку, спірні приміщення побудовані за рахунок грошових коштів зовсім інших осіб, а отже у позивача відсутні підстави для визнання за ним права власності на спірні об`єкти нерухомості, а тому не має підстав для задоволення позову. Також надала до суду клопотання про застосування строку позовної давності.

04 грудня 2015 року від ПАТ «ПІК» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

22 рудня 2015 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

08 грудня 2016 року від представника ОСОБА_10 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Ухвалою суду від 13 лютого 2017 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішення по справі № 522/2364/17ц за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства оборони України «Південьвійськбуд», ПАТ «ПІК», ТОВ «Інвест Таун», спільного українсько чеського підприємства «Інекон - Сервіс», треті особи ОСОБА_11 , Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області про визнання недійсним функцій замовника будівництва.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_12 задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2017 року про зупинення провадження скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2018 року ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

15 листопада 2018 року ухвалою суду позов залишено без розгляду з підстав неявки позивача.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року прийняти до розгляду заяву адвоката Зудової Вікторії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та їх розрахунок.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

31 березня 2020 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні у справі № 522/22305/14-ц вимог у самостійні провадження відмовлено у повному обсязі.

08 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання в якому просили не розглядати заяву Позивача про зміну підстав позову від 17.11.2015 року.

09 лютого 2021 року від ТОВ «ФЛАГМАН-К» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

09 лютого 2021 року від ТОВ «ПІК» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

09 березня 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

16 березня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відмовлено представнику позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі. Також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

07 червня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі.

16 серпня 2021 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про стягнення додаткових судових витрат та їх розрахунок.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відмовлено представнику позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі.

07 червня 2022 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

07 червня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 08 червня 2022 року з`явився ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи з підстав викладений у заяві представника позивача від 07 червня 2022 року. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації прав осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що Позивач з`явився до судового засідання, інші учасники справи будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, не з`явились, суд оцінює таку поведінку учасників справи як небажання прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено.
Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.
Справа перебуває на розгляді в суді з листопада 2012 року.
Судом вирішено розглядати справу по суті за участю позивача та за відсутності інших учасників справі.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позовних вимог, пояснення Позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що у липні 2006 року між ОСОБА_1 (довірителем) було укладено договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ТАУН» (управитель) на інвестування будівництва нерухомого майна, визначеного цим договорам.

Пунктом 2.6. договору управитель гарантував довірителю, що він має право вимоги на об`єкт інвестування згідно договору про організацію спорудження частки житлового будинку розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 , укладеного з 22 управлінням начальника робіт (в/ч НОМЕР_1 ).

Підставою отриманих ТОВ «Інвест-Таун» від 22 УНР повноважень був договір від 30.06.2006 року №07 про організацію спорудження частки житлового будинку розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_7 .

На підставі отриманих від 22 Управління начальника робіт повноважень ТОВ «Інвест-Таун» створило Фонд фінансування будівництва (ФФБ) та шляхом укладення договорів залучило для участі в інвестуванні цього будівництва позивача, який перерахував кошти.

Пунктом 1.1. зазначеного договору сторонами визначено, що предметом договору є гроші (грошові кошти) передані довірителем управителю. Предмет договору включається до фонду фінансування будівництва виду «А», що є об`єктом управління управителя на який розповсюджується режим довірчої власності.

Пунктом 1.4 цього договору визначено, що в порядку та на умовах договору управитель за рахунок залучених від довірителя коштів здійснює інвестування у будівництво частки житлового будинку (далі об`єкт будівництва).

Згідно п. 2.6 цього договору управитель гарантує довірителю, що він має право вимоги на об`єкт інвестування згідно договору про організацію спорудження частки житлового будинку розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_7 , укладеного із 22 управлінням начальника робіт (в/ч НОМЕР_1 ), яке є забудовником цього будинку.

Порядок створення та діяльності фондів фінансування будівництва визначений Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях із нерухомістю» (далі Закон), в редакції, що діяла на час укладання договору.

Згідно ст. 3 вказаного Закону системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях із нерухомістю є врегульовані цим Законом та договором дії суб`єктів в системі при організації будівництва житла, фінансування цього будівництва.

Другою чистиною цієї статті визначено суб`єкти такої системи, якими є довірителі, управитель, забудовники та страхові компанії.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що між управителем та забудовником укладається договір, який регулює взаємовідносини між ними щодо організації будівництва з урахуванням отриманих в управління управителем коштів та подальшої передачі забудовником довірителям об`єктів інвестування.

Частино 4 статті 6 Закону визначено, що управитель здійснює управління майном відповідно до правил фонду та договору управління майном. Для цього управитель укладає із забудовником договір, яким замовляє йому збудувати об`єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям (стаття 9).

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.12.2004 р. №733 Повноваження забудовника будівництва по АДРЕСА_7 надавались військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії архівної довідки Південного оперативного командування від 25.06.2007р. №1150, згідно якої військова частина НОМЕР_1 із 28.02.2003р. анульована.

Тобто на час винесення рішення виконавчим комітетом Одеської міської ради військової частини НОМЕР_1 вже не існувало.

Доказів щодо наділення виконавчим комітетом Одеської міської ради 22 управління начальника робіт повноваженнями забудовника будівництва суду не надано.

Згідно наказу Міністра оборони України від 07.08.2006р. №483 діяльність 22 управління начальника робіт припинено, а його правонаступником визнано Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд».

Однак доказів того, що державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» у ході прийняття повноважень 22 управління начальника робіт переоформило на себе повноваження, які були надані військовій частині рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.12.2003р., доказів того, що державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» набуло прав забудовника житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , суду не надано.

Всі взаємовідносини сторін по організації будівництва житлового будинку по АДРЕСА_7 , які виникли в ході організаційних заходів, пов`язаних із ліквідацією підприємств, були урегульовані ухвалою Господарського суду Одеської області шляхом затвердження мирової угоди від 18.02.2008р. у справі №22/82-07-1860.

Цією ж угодою визначено та затверджено витрати всіх сторін, понесені ними на інвестування будівництва, та встановлений подальший порядок розпорядження житловим будинком.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 24.06.2008р. №727 у зв`язку із ліквідацією військової частини НОМЕР_2 та на підставі звернення ДП «Південьвійськбуд» функції забудовника житлового будинку по АДРЕСА_7 передано ПАТ (ЗАТ) «ПІК».

Цим же рішенням, на ПАО (ЗАО) «ПІК» покладено зобов`язання провести розрахунок із Виконавчим комітетом Одеської міської ради за компенсацію по незавершеному будівництву.

Представником ПАТ (ЗАТ) «ПІК» надано державний акт про введення житлового будинку по АДРЕСА_7 в експлуатацію та зазначено, що ніяких договірних зобов`язань цього підприємства із ТОВ «Інвест Таун» та ОСОБА_1 не існує. Кошти на інвестування будівництва це підприємство від даних осіб не отримувало (том 2 а.с.107-221).

Відповідно до ст. 9 Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном» при будівництві житла та операціях із нерухомістю» Управитель укладає із забудовником договір, за яким замовляє забудовнику збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду. Частиною 4 цієї статті визначено, що за кожним об`єктом будівництва забудовник передає управителю перелік об`єктів інвестування в об`єкті будівництва, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об`єкти інвестування для подальшої передачі установникам фонду на умовах Правил цього фонду.

Статтею 12 цього закону визначено, що Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла. Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя та інші умови функціонування ФФБ.

Як зазначив представник ПАТ (ЗАТ) «ПІК» та встановлено судом, договір і правила ФФБ між цими підприємствами по організації спорудження об`єкту будівництва не укладались, кошти на фінансування будівництва не перераховувались.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.

А тому, права ОСОБА_1 щодо взаємовідносин із ПАТ (ЗАТ) «ПІК», як замовником будівництва, СП «Інекон-Сервіс», як інвестором будівництва, ДП «Південьвійськбуд», як правонаступником 22 управління начальника робіт, ТОВ «Флагман-К», як балансоутримувачем будинку, не порушено.

Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачем фактично не проведено інвестування будівництва об`єктів нерухомого майна, кошти позивача, що перебували на розрахунковому рахунку ТОВ «Інвест Таун» повернуті позивачу у повному обсязі, а тому відсутні підстави по визнанню права власності на нерухоме майно за позивачем.

Крім того в матеріалах справи наявна відповідь юридичного департаменту ОМР № 894 вих від 23 березня 2015 року з додатками, з якої вбачається, що спірні приміщення побудовані за рахунок інших фізичних осіб (том 2, арк. справи 10-58).

Також судом прийнято до уваги інформація директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про те, що житлові та нежитлові приміщення, на інвестування будівництва яких укладались договори між позивачем та ТОВ «Інвест Таун», під такими номерами та такими площами у введеному в експлуатацію житловому будинку по АДРЕСА_7 відсутні.

У зв`язку з цим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог повністю.

Щодо строків позовної давності, суд відзначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому ст. 261 ЦК України встановлено, що початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, строки позовної давності не застосовуються.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 16, 257, 264 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ "Флагман-К", ОСОБА_3 , ПАТ ПІК, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСББ Вікторія, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ Інвест Таун, ДП Міністерства оборони України Південьвійськбуд, Спільного українсько-чеського підприємства Інекон-Сервіс про визначення права власності на нежитлові приміщення, визнання договорів недійсними, зобов`язання звільнити приміщення - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 16 червня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.