Справа № 591/4134/21
Провадження № 2/591/597/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 зернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і просить суд забезпечити виконання норми прямої дії ст. 3 Конституції України та визнання не вчинення відповідачем імперативно встановлених обов`язків про негайне здійснення заходів на припинення порушень щодо негайного припинення порушень конституційних прав звільнених офіцерів, а також, що заборонена законодавством непряма дискримінація громадянина похилого віку щодо забезпечення права володіння відповідним майном мала місце, доказ про їх відсутність покласти на відповідача; покласти цивільну відповідальність за завдання шкоди на ГУНП в Сумській області за визнанням постановою від 10 липня 2018 року першого заступника Генерального прокурора України неефективності ведення відповідачем досудового розслідування та надмірну більш 4 років тривалість кримінального провадження №0000076 від 09 червня 2016 року, в якому позивач є потерпілою особою, що призвело до порушення його права на неповернення в триденний строк ні по цей час із дня прийняття рішення безпідставно стягнутих Пенсійним фондом грошових коштів та наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями і бездіяльністю відповідача та заподіяння шкоди позивачу; стягнути з державного бюджету України на користь заявника на відшкодування завданої шкоди незаконними діями матеріальну шкоду в сумі 98726 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000 грн; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода, спричинена неефективністю ведення досудового розслідування, що призвело до надмірної тривалості кримінального провадження №0000076 від 09 червня 2016 року за фактом вчинення злочину посадовими особами Сумського об`єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області. Відповідач не дотримався розумних строків слідства, не здійснив належним чином розслідування у кримінальному провадженні, чим завдав позивачу моральну та майнову шкоду. Внаслідок незаконних та безвідповідальних дій та злочинної бездіяльності посадових осіб заявнику було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 500000 грн..

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримував в раніше проведених судових засіданнях, заяв про відмову від позову чи зміну позовних вимог до суду від позивача не надходило. Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з`явився. Клопотання позивача про зупинення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки ст.ст. 251, 252 ЦПК України не передбачено ані права, ані обов`язку суду зупиняти провадження у справі з підстав виїзду (евакуації) сторони за межі України. Крім того, позивач належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи Зарічним районним судом м. Сусми за допомогою сервісу «Електронний суд»,

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суду надано відзив на цивільний позов ОСОБА_1 (а.с.142-157). Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не наведено фактичних обставин та не доведено спричинення моральної шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, а також не наведено з яких саме міркувань виходив позивач, визначаючи відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 грн..

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 червня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Сумської місцевої прокуратури з письмовою заявою про вчинення злочину посадовими особами Сумського об`єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області, а саме щодо безпідставного відрахування ними коштів за період часу з квітня 2013 року по вересень 2014 року за постановою виконавчого провадження№28112928.

09 червня 2016 року було внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000076 за фактом вчинення злочину посадовими особами Сумського об`єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області за ч.1 ст. 382 КК України.

Органом досудового розслідування були проведені і проводяться слідчі дії.

Кримінальне провадження за весь цей час закривалось 4 рази : 25.11.2017 року, 20.06.2019 року, 31.12 2020 року та 31.03.2021 року за п.2 ч.1 ст.284 КПК України, які скасовувались в судовому порядку. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Суд вважає, що оскарження позивачем процесуальних рішень органа досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації права заявника на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні ст. 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено заподіяння йому моральної шкоди з підстав, заявлених у позові, заявник не надав доказів спричинення йому душевних страждань внаслідок прийняття постанов про закриття кримінального провадження, так як постанови в подальшому були скасовані в судовому порядку і на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди недоведений, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями службової (посадової) особи органу державної влади, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності матеріальної шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою покладено на позивача. Проте, позивачем не доведено, що внаслідок дій чи бездіяльності відповідача позивачу завдано шкоди у розмірі 98726 грн..

Таким чином, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає у повному обсяз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 вересня 2022 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО