Справа № 181/544/22
Провадження № 2/181/133/22
РІШЕННЯ
"16" вересня 2022 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Літвінової Л.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,
розглянувши у загальному порядку у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Межова Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради Синельниківського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-
До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради Синельниківського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Він є спадкоємцем першої черги, однак із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернувся, бо не знав, що батькові був виданий сертифікат на земельну частку (пай), який він, як вказано в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - отримав. І дана обставина йому стала відома лише з листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07 лютого 2022 року за № 31-346/0-0.110,8-163/309-22. Однак, після цього, він був позбавлений можливості відразу звернутися із відповідною заявою до нотаріуса, оскільки підготовка відповідних документів була ускладнена введенням воєнного стану, який у послідуючому було продовжено, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 12 липня 2022 року він звернувся до ОСОБА_3 приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про відкриття спадкової справи після смерті батька та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Приватний нотаріус, вивчивши його документи, які були у спадковій справі № 193/2022, прийшла до висновку, що ним не наданий правовстановлюючий документ, що підтверджує склад спадкового майна на ім`я спадкодавця, а саме, відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Шевченка, розташованого в с.Українка Межівського району Дніпропетровської області, а також ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2022 року. До складу спадщини входить майнове право право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Межівського району Дніпропетровської області, що належало ОСОБА_2 на день його смерті в результаті розпаювання КСП ім. Шевченка.
Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 3 (три) місяці, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду; визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай), у розмірі 5,32 умовних кадастрових гектарів, який встановлений для членів КСП ім. Шевченка Межівського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Межівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яке належало його батькові, ОСОБА_2 , як члену КСП ім. Шевченка Межівського району, Дніпропетровської області; всі судові витрати залишити за ним.
У судове засідання позивач не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України).
У відповідності до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_4 помер спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.10)
Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 07.05.1959 року Межівським Районним бюро записів актів громадянського стану Дніпропетровської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05.05.1959 року зроблено відповідний запис за №62 (а.с.9)
Згідно постанови приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Філіпової І.П. від 13.07.2022 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останнім не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує склад спадкового майна на ім`я спадкодавця, а саме, відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Шевченка, розташованого в с.Українка Межівського району Дніпропетровської області, а також ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.15)
До складу спадщини входить майнове право право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Межівського району Дніпропетровської області, що належало ОСОБА_2 на день його смерті в результаті розпаювання КСП ім. Шевченка.
На підтвердження того, що ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка надано копії:
1. Листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07 лютого 2022 року за № 31-346/0-0.110,8-163/309-22, згідно якого сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Шевченка Межівського району Дніпропетровської області 1997 року під порядковим №0430 та отриманий власником. Також повідомлено, що розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП ім. Шевченка становить 5,32 ум. кад. га. (а.с.11)
2. Копія Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП Мж № 004, що виданий КСП ім. Шевченка 19.01.1995 р. (а.с.12-13)
3. Витяг із списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, де під порядковим № 206 зазначений ОСОБА_2 (а.с.14)
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта направо колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Згідно з даними нормами законодавства, чинного на час існування відповідних правовідносин, а саме: Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідних норм ЦК УРСР, ОСОБА_2 , набув право на отримання у власність земельної частки (паю) з дня видачі державного акту на право колективної власності на землю.
Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року (далі за текстом - Закон) у статті другій визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За наявності одного з цих документів особа може реалізувати своє право власності на землю.
Відповідно до ст.ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Згідно п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, зі змінами станом на 01.07.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є виданим державою документом, що підтверджує наявність у особи права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Маючи земельну частку (пай), її власник може вимагати виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) з видачею державного акту на право власності на землю (свідоцтва про право власності на земельну ділянку). Для виділення земельної частки (паю) в натурі потрібно, щоб її власник виявив таке бажання шляхом подання до відповідної ради заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі.
Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , спадкоємець успадковує право на цю земельну частку, що є передумовою для оформлення ним в подальшому права власності на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності.
16.05.2013 року ВССУ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у п.3.5. було висловлено правову позицію з вирішення аналогічного питання, відповідно до якого, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Оскільки у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, суд вважає, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Таким чином, приймаючи до уваги, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцю ОСОБА_2 , належало право на земельну частку (пай), та те, що позивач є спадкоємцем вказаного спадкового майна після смерті батька, оригінал сертифіката про право на земельну частку (пай) втрачено, а тому суд вважає, що позовна вимога про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги стосовно визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини то суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
При цьому, згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що у нього не було інформації про те, що його батьку був виданий сертифікат на земельну частку (пай), який він, як вказано в листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - отримав. І дана обставина йому стала відома лише з листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07 лютого 2022 року за № 31-346/0-0.110,8-163/309-22.
Враховуючи, що згідно постанови нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не лише із за пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а й за підставою відсутності у позивача правовстановлюючого документу, сертифікату на земельну частку (пай), суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як йому не було відомо про існування даного спадкового майна.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. І дана причина була об`єктивною та непереборною.
За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із визначенням позивачеві - спадкоємцеві за законом, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1268-1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 3 (три) місяці, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай), у розмірі 5,32 умовних кадастрових гектарів, який встановлений для членів КСП ім. Шевченка Межівського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Межівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яке належало його батькові, ОСОБА_2 , як члену КСП ім. Шевченка Межівського району, Дніпропетровської області.
Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2022 року.

Суддя: Л. Ф. Літвінова