ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5827/22 Справа № 193/994/21 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач Девладівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року, ухваленого суддею Шумською О.В. в смт.Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк терміном у три місяці, з часу вступу рішення суду в законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилася після померлого ОСОБА_2 .

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Згідно ст.1231 Цивільного Кодексу України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_2 .

29.07.2021 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини і запропонувала звернутися до суду.

ОСОБА_1 , з 31.05.1996 року по 10.06.1996 року хворіла, перебувала на лікуванні і тому пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини померлого ОСОБА_2 .

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до Девладівської сільської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , додатковий строк терміном у три місяці, з часу вступу рішення суду в законну силу, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини яка відкрилася на території Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідач Девладівська сільська рада, будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не прийняла, стверджує, що перебувала на лікуванні з 31 травня 1996 року по 10 червня 1996 року і тому пропустила встановлений законом строк на прийняття спадщини. Захворювання позивача, яке тривало 10 днів не є тривалим та таким, що могло створити об`єктивні і непереборні труднощі у прийнятті спадщини. Відповідач вказує, що Позивачем не було надано жодних належних доказів ні захворювання взагалі, ні перебування на стаціонарному лікуванні протягом усього строку на прийняття спадщини та після його спливу. Скаржник зазначає, що суд фактично визнав поважним пропуску строку на прийняття спадщини без жодних прийнятних доказів, виходячи лише з твердження Позивача та припущення про правдивість таких тверджень.

Окремо звертає увагу на те, що Позивач не вказала переліку спадкового майна на яке претендує та статус такого майна станом на дату подачі позову до суду, не вказала і тим більше не довела відсутність інших спадкоємців, що унеможливило визначити коло осіб на права та обов`язки яких вплине ухвалене рішення у справі.

Відповідач зазначає, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника Відповідача Єремєєва А.В., який у повному обсязі підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Згідно ст.1231 Цивільного Кодексу України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_2 .

29.07.2021 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини і запропонував звернутися до суду.

ОСОБА_1 з 31.05.1996 року по 10.06.1996 року хворіла, перебувала на лікуванні і тому пропустила строк для написання заяви про прийняття спадщини померлого ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , визначаючі їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, вважав за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та виходив з того, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування та, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину, оскільки спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За змістом ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Проте не завжди суди першої інстанції враховують роз`яснення, які містяться у абз. 6 п.24 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7, згідно з якими поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч.2 ст.78 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Так, судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно з цього строку відкрилась спадщина і позивач повинна була у шестимісячний строк звернутися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як підтверджено матеріалами справи, з такою заявою ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кот Л.І. 29 липня 2021 року, тобто після спливу більш ніж 25 років з дня смерті спадкодавця.

Причинами пропуску строку позивач зазначає хворобу з 31.05.1996 року по 10.06.1996 року, що підтверджено медичною Довідкою від 14.07.2021, з якою зокрема видно, що в зазначений період часу ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні з гострим бронхітом (а.с.8).

Отже, враховуючи дату смерті батька позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк прийняття спадщини закінчувався 04 травня 1996 року, а на амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 перебувала з 31 травня 1996 року, тобто вже після закінчення встановленого законом строку на прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що, оскільки строк прийняття спадщини сплинув 04 травня 1996 року, а з заявою до приватного нотаріуса Овсієнко В.С. звернулася після спливу більш ніж 25 років, тобто зі значним часовим проміжком часу між закінченням строку прийняття спадщини, що не було оцінено судом першої інстанції, хворобу ж позивача в період з 31 травня 1996 року по 10.06.1996 не можна вважати поважними причинами пропуску строку, які є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених вище обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, встановлених нормами п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1362 грн., тому, оскільки рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно стягненню з Позивача на користь Відповідача підлягає сплачений останнім судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог до Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви при прийняття спадщини в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1362 грн. (одну тисячу триста шістдесят дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: