Справа № 720/247/22
Провадження № 2/720/319/22
04 травня 2022 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1 ,
третя особа: представник органу опіки Войтов С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Новоселицької міської об`єднаної територіальної громади, Чернівецького району,
- про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач як батько дитини безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, ухиляється від виховання дитини, матеріально її не підтримує.
Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини.
В судовому засіданні позивач не з`явилася.
Представник позивача в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків в утриманні дитини, не приймає участь у її вихованні, ні разу не відвідував її після розірвання шлюбу в загалі не цікавиться її духовним та розвитком.
Представник третьої особи в судовому засіданні суду пояснив, що поданий позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки рішенням органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача, якій ухиляється від прийняття участі у вихованні дити та у її матеріальному утримані.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину своєї неявки.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З матеріалів справи вбачається, що позивач доглядає та матеріально утримує свою дитину, оздоровлює і виховує її. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 вересня 2013 року Справа №2-814/2013р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на дитину ОСОБА_4 .

З довідки-розрахунку Новоселицького ВДВС № 17272 від 11 жовтня 2021 року слідує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину та за ним рахується заборгованість по аліментах з січня 2020 року по вересень 2021 року в сумі 51210 гривень.

З характеристики з місця навчання судом також встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 5-Б класі ЗЗСО №3-ОЗ, її вихованням займається її мати ОСОБА_2 , тобто про прийняття участі у вихованні доньки батьком, відсутня будь яка інформація.

Згідно з рішенням Органу опіки та піклування затвердженого рішенням Новоселицької м/ради Чернівецького району №251 від 10.11.2021 року визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, про позбавлення його батьківських прав.

Суд вважає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 судові витрати по справі у виді судового збору в дохід держави 992 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_3 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Вівчар Г.А.