Справа № 346/2497/22
Провадження № 2/346/1132/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Сав`яка О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2010 року вона проживала спільно з відповідачем в м. Сургут, Російської Федерації, за час якого у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач в добровільному порядку визнав своє батьківство щодо вказаних дітей та згідно з поданими заявами відомості про нього як батька внесені управлінням ЗАГС адміністрації м. Сургут в актові записи про народження цих дітей. В 2013 році сторони разом з дітьми переїхали до м. Коломия Івано-Франківської області, де позивач продовжила проживати однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вказує, що з початку у них склалися хороші сімейні стосунки, однак, з часом вони погіршилися, в результаті чого весною 2018 року відповідач залишив сім`ю та місце його перебування позивачу невідоме. З того часу він не спілкується з дітьми, не бере жодної участі в їх вихованні та утриманні, що встановлено рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2020 року в справі № 346/4612/19 за її позовом про позбавлення його батьківських прав. Відповідач є молодим та працездатним, працює неофіційно, матеріально забезпеченим, а отже спроможним сплачувати аліменти на утримання їхніх дітей. Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2022 року 2 744 грн. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач 22.07.2022 року надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що офіційно не працевлаштований, а доходи, які він отримує, є мінливі та невисокі. Крім того, він сплачує аліменти на утримання своєї дочки, ОСОБА_5 , яка проживає в м. Сургут, Тюменської області, Російської Федерації, та на його утриманні перебуває онкохвора мати. Також вказує, що він не намагається ухилятися від матеріального забезпечення своїх дітей, однак, для дотримання вимог розумності та справедливості, просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до даних свідоцтв про народження, переклад яких з російської на українську мову засвідчено нотаріальним перекладачем О. Лабич, сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-8).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2020 року, яке набрало законної сили 19.03.2020 року, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно вказаних малолітніх дітей (а.с. 9-10).

Факт проживання малолітніх дітей з позивачем стверджується даними довідки про склад сім`ї № 000013571, виданої 30.06.2022 року ОСББ Привокзальна-8 (а.с. 11).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їх харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі, по 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. При цьому слід зазначити, що доказів наявності у відповідача як платника аліментів інших дітей, непрацездатної матері відповідачем суду не надано.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач.

На підставі наведеного, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , громадянина Російської Федерації, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області, жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 04 липня 2022 року і проводити до досягнення вказаними дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок на користь держави на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області, жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 12 вересня 2022 року.

Суддя Яремин М. П.