Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» про визнання боргу неправомірно нарахованим та зобов'язання списати заборгованість,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2017 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва», в якому просить:

визнати борг в розмірі 11046,36 грн. безпідставним, та який підлягає скасуванню;

зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» списати борг за житлово-комунальні послуги, в сумі 11046,36 грн. необґрунтовано нарахований ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про скасування боргу та зобов`язання вчинити дії, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та особового рахунку.

Позивач зазначає, що на його адресу надсилаються рахунки-повідомлення від ЖЄД №903 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» з нарахованою заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Останнє повідомлення надіслано 05.01.2017 р. на суму 10332,64 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням зробити звірку з його проплатами, враховуючи квитанції по оплаті за комунальні послуги, та в разі необхідності зробити перерахунок, але відповідач постійно відмовляє в даному зверненні.

Позивач посилається на те, що в липні 2010 р. відповідач звертався до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості в розмірі 13890,00 грн., але у вересні 2010 р. відповідачем зменшено суму стягнення до 2972,04 грн., в результаті чого 09.03.2011 Солом`янським районним судом м. Києва прийнято рішення про стягнення з позивача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 2972,04 грн. Відповідач не звернувся до виконавчої служби з виконавчим листом про примусове стягнення у строк, передбачний ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим втратив право на стягнення даної суми заборгованості.

В свою чергу, з того часу відповідач не зменшив суму боргу до фактично визнаного рішенням суду від 09.03.2011 р., і далі зазначає суму боргу в розмірі 10854,03 грн.

Позивач вказує на те, що після постановленого рішення суду він намагався добровільно сплачувати визначену судом суму заборгованості, але його проплати відраховуються з загальної суми боргу, тобто з 10854,03 грн., а не з визначеної судом суми 2972,04 грн.

Крім того, позивач вказує про те, що згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 на кінець грудня 2011 р. сума боргу складає 6450,58 грн., а на початок січня 2012 сума боргу зазначена вже 11246,66 грн., а в повідомленні сума боргу станом на 05.01.2017 зазначена 10332,64 грн. До тогож, відповідно до тієї довідки про нарахування, сума боргу станом на липень 2017 р. в одній довідці зазначена 11046,36 грн., а в іншій - 10858,02 грн.

Також позивач зазначає, що починаючи з 2011 р. він регулярно отримує субсидію на сплату ЖКП і регулярно до 20 числа поточного місяця проводить оплату по нарахуванням. З 2011 р. він не має жодного місяця заборгованості, а починаючи з 2014 р. в деяких місяціх вбачається переплата.

Наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує права позивача, зокрема він значиться як недобросовісний боржник і не має можливості отримати довідки про склад родини, не може оформити субсидію на оплату ЖКП, постійно отримує повідомлення про заборгованість, що призводить до нервового стану. Враховуючи розмір своєї пенсії та вік, а також тяжку хворобу, він не матиме змоги повноцінно оплачувати нарахування за ЖКП.

Враховуючи те, що відповідачем було неправомірно нараховано позивачу заборгованість за комунальні послуги, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.09.2017 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 20.09.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» про скасування боргу та зобов"язання вчинити дії, та призначено до судового розгляду.

22.05.2018 р. до суду від представника відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими.

У відзиві на позовну заяву представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» вказав на те, що Комунальне підприємство «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районої м. Києві ради, відповідно до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації» перейменовано на Комунальне підприємство «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, яке в свою чергу перейменоване на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» та віднесено до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до розпорядження Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації №279 від 06.05.2015 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», житловий будинок АДРЕСА_1 закріплено на праві господарського відання та разом з прибудинковою територією обслуговується його структурним підрозділом житлово-експлуатаційною дільницею №903.

За інформацією ЖЕД-903, позивач за минулі роки сплачував за житлово-комунальні послуги не в повному обсязі, так за період з квітня 2008 р. по грудень 2011 р. заборгованість складала 6450,58 грн.

До 01.01.2012 позивач отримував два платіжних рахунки «борговий» для сплати боргів, які залишилися перед комунальним підприємством Управління житлово-комунальним господарством Солом'янського району м. Києва на суму 4736,54 грн. та з 01.04.2008 поточні рахунки від КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві ради, яке було утворено рішенням сесії Солом`янської районної у м. Києві ради №218 від 19.12.2007 р.

Отже до суми боргу 6450,58 додано суму боргу 4736,54 (борговий рахунок КП УЖГ Солом`янського району м. Києва), так загальна сума заборгованості склала 11187,12 грн., що відображено в платіному рахунку за січень 2012 р.

В результаті оплат та проведених перерахунків, заборгованість станом на 01.04.2019 складає 10419,27 грн.

Представник зазначає, що у листі Міністерства з питань ЖКГ України №12/1-64 від 17.05.2007 р. зазначено, що «списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено». Тому заборгованість що утворилась підлягає сплаті в повному обсязі.

На підставі викладено, представник заперечує проти позову, та просить у задоволені відмовити в повному обсязі.

04.07.2018 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно якої позивач просить визнати борг в розмірі 11046,36 грн. згідно розрахункової карти від 04.08.2017 неправомірно нарахованим та зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» перерахувати заборгованість за житлово-комунальні послуги утворившись за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 , враховуючи квитанції про оплату ЖКП у ОСОБА_1 , в межах строку позовної давності.

04.07.2018 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно якої позивач зазначає, що право вимоги стосовно боргу за період з 2008 по 2015 відповідач втратив відповідно до ст. 256,257 ЦК України, оскільки сторона (незалежно від назви) повинна була звернутись до суду про стягнення заборгованості з моменту виникнення порушеного права. До того ж, при зміні назви організації, борг не додається, а залишається в незалежності від назви організації.

Позивач зауважує на тому, що в березні 2011 судом було прийнято рішення про стягнення заборгованості за позовом відповідача до нього, де сума заборгованості була зазначена судом в розмірі 2972,04 грн., коли у відзиві відповідач зазначає суму заборгованості з квітня 2008 по грудень 2011 в розмірі 6450,58 грн. До того ж, сума зазначена у відзиві в розмірі 4736,56 грн. в жодному з місяців не відображена у довідці про нарахування та сплату за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 04.08.2017.

Тобто, відповідачем не надано доказів, на якій підставі з`явився борг в розмірі 4736,56 грн. та борг в розмірі 6450,58 грн., за який період та за які послуги.

Відповідачем у відзиві зазначено, що проведено перерахунок, проте доказів про проведення перерахунку згідно чинного законодавства надано не було.

Такми чином, сума заборгованості зазначена у відзиві в розмірі 11187,12 грн. не збігається з сумою заборгованості відображеної в довідці про нарахування та сплату за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 04.08.2017 р.

14.01.2020 р. до суду від представника відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову, відповідно якого, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, та взаємовідносини між виконавцем послуг та споживачем регулюються виключно на договірних засадах.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст. 1 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ст. 1 Закону).

Статтею 5 Закону визначено перелік житлово-комунальних послуг.

Так, до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 7 Закону визначено права і обов`язки споживачів .

Так, споживач має право: 1) одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; 2) без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); 4) на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; 6) на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; 7) отримувати від управителя, виконавців комунальних послуг штраф у розмірі, визначеному договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; 9) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; 10) без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; 11) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі; 12) у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; 13) розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; 11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Згідно ст. 10 Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Судом встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» забезпечує утримання і експлуатацію багатоквартирного буд. АДРЕСА_1 та його прибудинкової території, відповідно до розпорядження Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації №279 від 06.05.2015 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Рішенням Солом`янської районної у місті Києві ради № 218 від 19.12.2007 року утворено комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у м. Києві ради.

Комунальне підприємство «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районої м. Києві ради, відповідно до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації» перейменовано на Комунальне підприємство «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, яке в свою чергу перейменоване на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» та віднесено до сфери управління Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації.

Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» позивачем існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а позивач, як споживач, зобов`язаний вносити плату за надані послуги.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2011 стягнуто з позивача на користь КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районої м. Києві ради заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 2972,04 грн. Рішенням суду встановлено, що з квітня 2008 року відповідач ОСОБА_1 не вносить плату за утримання будинку та прибудинкової території, а також плату за комунальні послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 2972,04 грн.

Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що сальдо на листопад 2009 року становить 2972,7 грн., заборгованість станом на липень 2017 року становить 10697,03 грн.

Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 21.12.2021 року встановлено, що заборгованість за період з 2009 по листопад 2021 року становить 8890,58 грн.

З даних довідок вбачається, що заборгованість станом на грудень 2011 року становить 6450,58 грн. Заборгованість станом на січень 2012 року становить 11187,12 грн. Отже до суми боргу 6450,58 грн. в січні 2012 додано суму боргу 4736,54 грн.,так загальна сума заборгованості склала 11187,12 грн.

Позивач просить визнати борг в розмірі 11046,36 грн. неправомірно нарахованим та зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» перерахувати та списати заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, вказуючи на те, що відповідач неправомірно виставляє рахунки з вказанням заборгованості 11046,36 грн., а не з визначеної судом суми боргу 2972,04 грн.

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, до 01.01.2012 позивач отримував рахунок для сплати боргів, які залишилися перед комунальним підприємством Управління житлово-комунальним господарством Солом`янського району м. Києва на суму 4736,54 грн. та з 01.04.2008 поточні рахунки від КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві ради, яке було утворено рішенням сесії Солом`янської районної у м. Києві ради №218 від 19.12.2007 р. Так заборгованість з 01.04.2008 по грудень 2011 року становить 6450,58 грн.Отже до суми боргу 6450,58 додано суму боргу 4736,54 (борговий рахунок КП УЖГ Солом`янського району м. Києва), так загальна сума заборгованості склала 11187,12 грн., що відображено в платіжному рахунку за січень 2012 р.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сума заборгованості нарахована в січні 2012 року в розмірі 4736,54 грн. не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідачем не надано належних доказів в підтвердження її утворення.

Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Так, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на власників.

Також, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач отримав відповідно до умов договору послуги від відповідача як з утримання будинку та прибудинкової території, так і надання послуги з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води, газу.

Проте, судом встановлено, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження правових підстав для нарахування в січні 2012 року заборгованості в розмірі 4736,54 грн.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості з визначеної суми підлягають задоволенню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 року у справі № 766/20797/18 (провадження № 14-137цс20) зроблено правовий висновок про те, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про визнання заборгованості за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 4736,54 грн. неправомірно нарахованою та зобо`вязати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» здійснити перерахунок та виключити з обліку за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 заборгованість в розмірі 4736,54 грн., що утворилась станом на 01.01.2012 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 66. 67, 162, 179 ЖК України, ст.ст. 11, 14, 15, 16, 322, 525, 526, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» про визнання боргу неправомірно нарахованим та зобов'язання списати заборгованість задовольнити частково.

Визнати заборгованість за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 4736,54 грн. неправомірно нарахованою.

Зобо`вязати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» здійснити перерахунок та виключити з обліку за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 заборгованість в розмірі 4736,54 грн., що утворилась станом на 01.01.2012 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (, адреса: м.Київ, вул. Левка Мацієвича, 6) на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір