Ухвала

27 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 591/1824/22

провадження № 61-10428ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що у зв`язку з військовим вторгненням держави-агресора та оголошенням воєнного стану на всій території України, з метою збереження життя та здоров`я своєї дружини та п`ятьох малолітніх дітей ним було прийняте рішення тимчасово покинути територію України. Однак рішенням заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби пункту пропуску «Краківець» (тип А) капітана Бова О. В. від 19 квітня 2022 року йому було відмовлено у перетині державного кордону України. Підставою такого рішення стало нібито рішення Зарічного районного суду м. Суми.

ОСОБА_1 вказав, що 19 травня 2022 року він зареєструвався у системі «Дія» і дізнався, що постановою старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 05 лютого 2019 року в рамках виконавчого провадження № 54752463 його було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до моменту погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Заявник вказував, що про існування судового провадження щодо стягнення з нього аліментів та про відкриття виконавчого провадження він не був повідомлений, постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував. Зазначав, що він не ухилявся від виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів. Навпаки, аліменти він сплачував своїй колишній дружині у добровільному порядку шляхом передачі грошових коштів готівкою.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив поновити строк звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 05 лютого 2019 року в рамках виконавчого провадження № 54752463 щодо встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України; зобов`язати Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомити Державну прикордонну службу України про скасування щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 54752463.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду

від 20 вересня 2022 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із необґрунтованістю.

У жовтні 2022 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги на рішення державного виконавця.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження свідчить про обмеження його права на добровільне виконання рішення суду, що узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц. Вказує, що особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне (презумпція добросовісності боржника).

Також заявник вказує на те, що державний виконавець не мав права обмежувати його конституційні права і забороняти йому покидати межі країни. Державний виконавець зобов`язаний був не тільки направити йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення постанову про відкриття виконавчого провадження, але й пересвідчитись в отриманні боржником цього документу (постанова Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц).

На думку заявника, при вирішенні спору суди не врахували правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 29 липня 2021 року у справі

№ 2-5795/09, від 01 серпня 2022 року у справі № 344/17406/20 та неправильно застосували до спірних правовідносин положення частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Судами встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2017 року у справі № 591/2834/16-ц, провадження № 2/591/159/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 06 червня 2016 року та до повноліття дитини. Видано виконавчий лист.

18 вересня 2017 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2/591/159/17.

Постановою старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Назаренко Я. О. від 21 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Згідно з супровідним листом № 30721 від 21 вересня 2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому документі.

Постановою старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Мовчан Г. І. від 05 лютого 2019 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2/591/159/17, виданим 20 березня 2017 року.

Державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, посилаючись на положення статей 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30 січня 2018 року № 256/5/65, зареєстрованого Міністерством юстиції України 02 лютого 2018 року за № 133/31585, вказав, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 01 лютого

2019 року за період з 06 червня 2016 року по 01 лютого 2019 року складає 47 750, 00 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

19 квітня 2022 року заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Краківець» Бова О. П. прийнято рішення про відмову заявнику у перетині державного кордону на виїзд з України.

У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментам, що здійснений старшим державним виконавцем Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Безпалою А. С., розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на травень 2022 року становить 107 750, 00 грн.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та знаходить свій розвиток у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на момент винесення державним виконавцем оскарженої постанови ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 06 червня 2016 року по 01 лютого 2019 року складав 47 750, 00 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Станом на травень 2022 року заборгованість збільшилася до 107 750, 00 грн.

Діти потребують належного матеріального забезпечення з боку своїх батьків, які несуть обов`язок по їх утриманню. Несвоєчасна сплата аліментів має негативні наслідки для розвитку та благополуччя дитини.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (пункт 1).

Державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Мовчан Г. І., за наявності заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів по рішенню Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2017 року у справі № 591/2834/16-ц, прийняв обґрунтовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті вказаної постанови не встановлено.

У той же час суди встановили, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд судом справи № 591/2834/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується відповідними доказами про вручення йому особисто процесуальних документів, повісток-повідомлень та копії заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2017 року (07 березня 2017 року). Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 із заявою про перегляд вказаного рішення суду не звертався.

Судами також було встановлено, що згідно з копією супровідного листа

№ 30721 від 21 вересня 2017 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено державним виконавцем скаржнику за адресою: АДРЕСА_1 . Саме цю адресу скаржник вказав і при зверненні до суду з вказаною скаргою як зареєстроване місце свого проживання.

ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували виконання у добровільному порядку судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, не спростовано факт наявності значної заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням судового рішення. Отже доводи заявника про його неналежне повідомлення про відкриття виконавчого провадження не звільняють його від виконання обов`язку по утриманню дитини, сплаті аліментів. Саме наявність значної заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку із існуванням якої порушуються права дитини на належний життєвий рівень, і стала причиною тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві перетину державного кордону. Таке обмеження застосовано до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження» чи непропорційного обмеження прав боржника у виконавчому провадженні. Правильність застосування судами вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами першою, другою статті 389, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми

від 24 червня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 20 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович