БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/23/22
Справа № 356/385/21
Р І Ш Е Н Н Я(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2022 Березанський міський суд Київської області в складі :

головуючого судді Голік Г.К.

за участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березань в порядку загального позовного провадження в м. Березань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою «Фінфорс», 3-ті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Приватний нотаріус Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

30.08.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9726 від 14.05.2021 року вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з неї на користь відповідача ТОВ "Фінфорс" заборгованості в розмірі 9180,00 грн., посилаючись на те, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки позивач не мала жодних правовідносин з ТОВ "Фінфорс", не підписувала з ним ніяких угод та не може бути боржником перед ним. Будь-яких листів чи повідомлень від відповідача та/або приватного нотаріуса вона не отримувала. Лише після того як була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, позивачу стало відомо про існування виконавчого напису, про звернення стягнення заборгованості в сумі 9180,00 грн.. Позивач зазначає, що жодних боргових зобов`язань (кредит, договір чи будь-що інше) з ТОВ «Фінфорс» у неї немає, не підписувала з даним товариством ніяких угод та не може бути боржником перед ним. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом.

16.09.2021 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою «Фінфорс», 3-ті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Приватний нотаріус Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 20.09.2021 заяву позивача про забезпечення позову, задоволено.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.11.2022 заяву приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. про закриття провадження , відмовлено у з`язку з необгрунтованістю.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02.12.2021 заяву позивача про витребування доказів, задоволено.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02.12.2021 заяву представника позивача про заміну неналежних відповідачів , задоволено.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 01.06.2022 задоволено клопотання представника позивач про витребування доказів.

07.09.2022 ухвалою Березанського міського суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено до розгляду.

Представник позивача Сергієнко В.К. в судове засідання не з`явився надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ "Фінфорс" в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Третя особа виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. в судове засідання не з`явився , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи , причини неявки суд не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. в судове засідання не прибула, виклики до суду були направлені на адресу зазначену в позові, причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, ним не подано відзиву, в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, матеріали виконавчого провадження, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2021року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 66017566 ,на підставі виконавчого напису№ 9726 ,вчиненого 14.05.2021року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ«Фінфорс» заборгованості в розмірі 9180,00грн. (а.с.5).

27.06.2022 року на виконання ухвали Березанського міського суду Київської області від 01.06.2022 року про витребування доказів, з Київського обласного державного нотаріального архіву надійшов оригінал виконавчого напису №9726 з якого вбачається, що з доданих до справи документів на основі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, а саме, Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 11.07.2020 року № 952792-А укладений між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ "СС Лоун", який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника(а.с. 187).

Водночас, в виконавчому написі № 9726 виданим 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в графі "Стягувач" вказано ТОВ "Фінфорс", а не ТОВ "СС Лоун", перед яким в позивача ОСОБА_1 виникали б зобов`язання згідно вищезазначеного Договору, якби вона дійсно його укладала, тобто відсутні належні докази набуття ТОВ «Фінфорс» прав вимоги до позивача за вищевказаним договором відсутні і нотаріусом при вчиненні виконавчого напису достеменно не з`ясовані.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів нотаріусам подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставою вчинення приватним нотаріусом Грисюк О.В. виконавчого напису, як вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, пункт 2 Переліку документів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. /а.с.187/

В дану постанову постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Судом надсилалась відповідачу ухвала про відкриття провадження і надавався термін для подачі відзиву, проте відповідачем такий відзив подано не було, як і не було подано сам кредитний договір№952792-а від 11.07.2020 року.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що кредитний договір №952792-а від 11.07.2020 року не був нотаріально посвідчений, а тому не є тим документом за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за таким кредитним договором.

До того ж, на підставі встановлених обставин справи, безспірність заборгованості боржника не підтверджується. Так, встановлено, що виконавчим написом нотаріуса стягнута кредитна заборгованість, яку позивач не визнає.

Отже, при вчиненні виконавчого напису від № 9726 від 14.05.2021 року у даній справі, нотаріусом не дотримано вимог Закону щодо умов вчинення даного виконавчого напису, виконавчий напис вчинено за вимогами, які не є безспірними, за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, з порушенням строків його вчинення та процедури повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису, за відсутності доказів правонаступництва кредитором прав вимоги, а тому позовні вимоги про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними.

Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, як позов задоволено, то з відповідача на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви (а.с.1), 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст.137,141,258,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», 3-ті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Приватний нотаріус Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 14.05.2021року №9726 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості в розмірі 9180,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", , юридична адреса: 01042, м. Київ, вул.Іоанна ПавлаІІ, буд. 4/6, корпус В, кабінет 508-2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 коп. понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Київський апеляційний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. К. Голік