Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2022 Справа №607/12437/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить встановити постійний, безстроковий та безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду на транспортному засобі до належного їй на праві приватної власності гаражу, частиною належної відповідачу на праві власності земельної ділянки, площею 0,04 га по АДРЕСА_1 та на право проходу до належного їй на праві приватної власності хліва, частиною належної відповідачу на праві власності земельної ділянки, площею 0,04 га. по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідно до правовстановлюючих документів їй належить на праві приватної власності 3/4 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,04 га. для обслуговування частин вищезазначеного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами. Сусідом та суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_3 , який володіє 1/4 частиною житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельною ділянкою площею 0,04 га по АДРЕСА_1 . Зазначає, що в`їзд до належного їй гаражу та прохід до хліва, зазначеного у технічному плані під літерою «Б» проходить через земельну ділянку, що перебуває у користуванні відповідача, альтернативний прохід та заїзд до зазначених приміщень відсутній. 30 квітня 2005 р. ОСОБА_3 , нотаріально завіреною заявою, надав згоду на використання своєї земельної ділянки для заїзду позивача в гараж. У той же час, відповідач всупереч вказаній заяві та вимогам добросусідства, забороняє їй користуватися проходом та проїздом до вказаних приміщень, чинить перешкоди до належного їй гаражу, заблокувавши проїзд та забороняє проходити через свою земельну ділянку до належного їй хліва. Позивач вважає, що така поведінка ОСОБА_3 порушує її законне право на користування належною їй власністю, відтак просить встановити земельний сервітут, який би надавав можливість позивачу користуватись зазначеним майном.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не подавав.

Ухвалою Тернопільського міськраайонного суду від 06 липня 2018 року у даній справі відкрито провадження та призначеного її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23 вересня 2019 року у даній справі призначено земельно-технічну експертизу за клопотанням позивача, провадження у справі зупинено.

12 листопада 2021 року провадження у даній справі поновлено у зв`язку із направленням висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи.

11 травня 2022 року у даній справі протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Панчук С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Семененко Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та проти їх задоволення заперечили. Суду зазначили, що надання права земельного сервітуту позивачу буде порушувати право власності на тимчасову споруду відповідача, а саме гараж у якому знаходиться належним йому транспортний засіб, та який при встановлені земельного сервітуту потрібно буде знести. Відтак, просять відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, встановив.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №063310, виданого 26 травня 2004 р. Тернопільським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 29.07.2003 №1-338, є власником земельної ділянки, площею 0,0439 га., розташованої в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №76.

Як вбачається із Інформаційної довідки №1187, виданої 26.09.2018 р.. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро, станом на 01.01.2013 р., ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , з яких : - 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Петриківською сільською радою 15.04.2003 р. на підставі рішення виконкому №22 від 25.02.2003 р., та записаного в реєстрову книгу №4, за реєстровим №524; - 2/4 частини на підставі Договору дарування, посвідченого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 30.08.2004 р. за реєстровим №1-1677, та записано в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 524.

Відповідно до договору конкретного користування від 18 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2445, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 домовилися про наступний порядок користування житловим будинком по АДРЕСА_1 : у користування ОСОБА_5 переходять: житлова кімната 2-6, площею 19,3 кв.м.; житлова кімната 2-7, площею 21,3 кв.м.; літня кімната 3-2, площею 15,7 кв.м.; Ѕ частина хліва з підвалом літ.»Б», 1/5 частина огорожі «І». У користування ОСОБА_1 переходять: коридор 1-1, площею 8,5 кв.м.; коридор 1-2, площею 5,6 кв.м.; котельня 1-3, площею 20,4 кв.м.; кладова 1-4, площею 4,7 кв.м.; гараж 1-5, площею 28,0 кв.м.; коридор 2-1, площею 6,4 кв.м.; коридор 2-2, площею 11,3 кв.м.; житлова кімната 2-3, площею 20,8 кв.м.; житлова кімната 2-4, площею 19,3 кв.м.;, житлова кімната 2-5, площею 15,4 кв.м.; ванна 2-8, площею 2,7 кв.м.; кухня 2-9, площею 5,7 кв.м.;, літня кімната 3-1, площею 15,6 кв.м.; Ѕ частина хліва з підвалом літ. «Б», вбиральня літ. «В», ворота «1», хвіртка «2», 4/5 огорожі «1».

Як вбачається із, наявної при матеріалах справи, заяви ОСОБА_3 , посвідченої 30 квітня 2005 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., ОСОБА_3 , співвласник житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами власник ј частини будинку АДРЕСА_1 , згідно договору конкретного користування, посвідченого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 2004 року, в його користуванні перебуває Ѕ частина хліва з підвалом та на його частині земельної ділянки, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель, знаходиться в`їзд в гараж співвласника ОСОБА_1 , при цьому вносять деякі зміни, а саме: у його користування переходить 2/3 частини хліва з підвалом під літ. «Б», згідно плану, а ОСОБА_1 користується в`їздом в гараж, який знаходиться на території належної йому земельної ділянки. При добудові до належної йому частини житлового будинку ОСОБА_1 дає згоду на використання належної їй земельної ділянки, шириною 1 метр 10 сантиметрів по довжині городу, але з умовою до підходу до вікна належної їй частини житлового будинку, взамін на вхід до сараю. ОСОБА_3 зобов`язується всі комунікації газ, світло, воду проводити окремо з центральної труби.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАС №438755 від 03.04.2013 р., наданого Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.04.2005 р. приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І., на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0439 га в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Між сторонами у справі виник спір щодо надання право проходу та проїзду до належного майна позивача, а саме ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, а також гаражу, що належать ОСОБА_1 розташованого по АДРЕСА_1 через земельну ділянку, площею 0,0439 га в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_3 та на якій розташоване зазначене майно ОСОБА_1 .

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 володіє транспортним засобом марки «ГАЗ 2410», що стверджується свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , виданим 12.05.1999 р. ОРЕВ м. Тернопіль.

У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до відповідача із заявою від 22.05.2018 року про надання їй можливості встановлення земельного сервітуту, а саме право проходу та проїзду до належного їй майна, яку було надіслано цінним листом з описом про вкладення. Однак, відповідач не погоджується надати позивачу таке право та встановити сервітут.

Як вбачається із Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8710-8711 від 29.10.2021 р., експертом встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_1 відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку. Площа фактичного користування гр. ОСОБА_1 в межах земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0628 становить 0,0404 га. до висновку. Фактичний порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_3 відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку. Площа фактичного користування гр. ОСОБА_3 в межах земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0626 становить 0,0381 га. до висновку. Належна ОСОБА_1 1/2 частини хліва з підвалом (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0626 ( ОСОБА_3 ). Частина цокольного поверху, а саме: (приміщення 1-1;1-2;1-4;-1-5) (зазначеного під літерою «А» технічного паспорту на садибний івідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), розташована на земельній ділянці з кадастровим :02:001:0626 належній гр. ОСОБА_3 . Частина цокольного поверху а саме: (приміщення 1-3) (зазначеного під літерою «А» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) розташована на земельній ділянці :02:001:0628 належній ОСОБА_1 . Частина цокольного поверху включаючи гараж (приміщення 1-5) розташовані на земельній ділянці ОСОБА_3 . Під час огляду встановлено, що перед воротами в гараж улаштована тимчасова, накрита прозора споруда. Перед спорудою улаштовані ворота належні ОСОБА_3 . Тому, можливість безперешкодного проїзду до гаражу відсутня. Безперешкодний доступ до (проходу) до належної їй 1/2 частини хліва з підвалом (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), а також проходу та проїзду до гаражу (зазначеного під літерою «А» цокольного поверху технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) відсутній. Варіанти сервітуту встановлено у додатку 4 до складеного висновку. Експертом у зазначеному висновку також встановлено розмір сервітуту, необхідний для проходу та проїзду до належного на праві власності позивачу гаражу, а також проходу до її Ѕ частини хліва. Так, ширина сервітуту для проходу до належної позивачу Ѕ частини хліва з підвалом (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) становитиме 1 метр. В результаті дослідження було запроектовано варіант сервітуту площею 5 кв.м. та периметром 12 метрів. Для реалізації вказаного варіанту необхідним є улаштування хвіртки необхідної ширини у паркані з металевої сітки. В результаті проведеного дослідження було запроектовано сервітуту на право проїзду до гаражу позивача площею 10 кв.м. та периметром 13 метрів. Для реалізації вказаного варіанту необхідно демонтувати розташовану перед воротами тимчасову накриту споруду.

Таким чином, експертом у зазначеному висновку встановлено, що безперешкодний доступ (проходу) до належної позивачу 1/2 частини хліва з підвалом (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), а також проходу та проїзду позивачу до належного їй гаражу (зазначеного під літерою «А» цокольного поверху технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), відсутній, оскільки дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці відповідача.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення міститься й у статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до вимог ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, яке здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Згідно ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом.

Відповідно до положень ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Як роз`яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, з наступними змінами від 19 березня 2010 року № 2, вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об`єкта і не залежить від власників цих об`єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих норм, а також провівши аналіз та оцінку доказів, що надали сторони, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, адже позивачем доведена неможливість задоволення власних потреб щодо користування належним їй зазначеним майном в інший спосіб, ніж встановлення обтяження суміжної земельної ділянки (сервітуту), яка належить відповідачу. Так, судом встановлено, що на земельній ділянці відповідача розміщені ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, по АДРЕСА_1 , а також гараж, які належать позивачу ОСОБА_1 . Доступу до зазначеного майна з метою його обслуговування та використання у інший спосіб, ніж право проходу або проїзду через належну відповідачеві земельну ділянку, у позивача відсутній, що підтверджено зазначеними доказами, дослідженими у судовому засіданні, а також висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8710-8711 від 29.10.2021 року, у тому числі план схемою розміщення нерухомого майна на земельних ділянка позивача та відповідача. Позивач зверталась до відповідача із заявою від 22.05.2018 року про надання згоди на укладення сервітуту із ним у вигляді надання їй права проїзду та проходу до належного їй гаражу та хліва по АДРЕСА_1 , однак, відповідач таке права позивачу не надав, у тому під час розгляду даної справи судом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково та встановити їй особистий, безоплатний, безстроковий земельний сервітут, з метою проїзду та проходу до належного їй на праві власності гаражу (зазначеного під літерою «А» цокольного поверху технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) та з метою проходу до належного їй на праві власності Ѕ частини хліва (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), згідно додатку №4 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2021 року №8710-8711 на земельній ділянці з кадастровим № :02:001:0626 належній гр. ОСОБА_3 . При цьому, суд ураховує нотаріальну посвідчену заяву ОСОБА_3 від 30.04.2015 року, у якій останній зазначив, що враховуючи те, що у його користування переходить 2/3 частини хліва з підвалом під літерою «Б» згідно плану, натомість ОСОБА_1 користується в`їздом в гараж, який знаходиться на території належної йому земельної ділянки. При цьому, надаючи таку згоду, ОСОБА_3 виходив із договору конкретного користування, посвідченою Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 2004 року, про що зазначено у складеній ним заяві, і відповідно до якого сторони визначили порядок користування житловим будинком з надвірними побудовами і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Відтак, виходячи з наведеного, суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника про те, що зазначений сервітут буде для нього найбільш обтяжливим, оскільки для його встановлення йому слід знести збудовану ним тимчасову споруду для зберігання свого автомобіля. Адже, складаючи та підписуючи таку заяву, відповідач погодився надати ОСОБА_1 користування правом заїзду в гараж, який знаходиться на його земельній ділянці, а тому усвідомлював для себе усі наслідки.

Також, в силу вимог ст..141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп., а також 8 478 грн. 00 коп. сплаченої ним вартості проведеної судової експертизи згідно акту №1 розрахунку вартості висновку експерта №8710-8711 від 29.12.2020 року, а також квитанції №26 від 07.05.2019 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, задовольнити частково.

Встановити особистий, безоплатний, безстроковий земельний сервітут ОСОБА_1 , з метою проїзду та проходу до належного їй на праві власності гаражу (зазначеного під літерою «А» цокольного поверху технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ) та з метою проходу до належного їй на праві власності Ѕ частини хліва (зазначеного під літерою «Б» технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 ), згідно додатку №4 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2021 року №8710-8711.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., а також 8 478 (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп. сплаченої вартості проведеної судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Судове рішення у повному обсязі складено 30 вересня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан