ПОСТАНОВА

іменем України

30 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 395/352/22

провадження № 22-ц/4809/945/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2022 року у складі судді Забуранного А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до умов кредитного договору від 06 липня 2006 року б/н ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді початкового кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 за кредитом склала 18823,65 грн, яка складається з 17655,38 грн заборгованості за тілом кредиту; 712,24 грн заборгованості за простроченими відсотками; 456,03 грн пені. Зазначену заборгованість позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 06 липня 2006 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву б/н, згідно з якою їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок (а.с.29).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 (договір б/н) 06.07.2006 встановлено старт кредитного рахунку № НОМЕР_1 , максимальний кредитний ліміт встановлений 14.10.2013 у сумі 4000 грн, 01.08.2018 кредитний ліміт зменшено до 0.00 (а.с.28).

З довідки, наданої представником позивача, убачається, що ОСОБА_3 у зв`язку з підписанням кредитного договору б/н було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 (07.07.2006 - 06/15), НОМЕР_2 (29.05.2015-10/16), № НОМЕР_3 (02.12.2016 - 07/20) (а.с.30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.48).

Згідно з наданим позивачем розрахунком у ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 13 січня 2022 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 18823,65 грн, яка складається з 17655,38 грн заборгованості за тілом кредиту; 712,24 грн заборгованості за простроченими відсотками; 456,03 грн пені(а.с.17-18).

31 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора з вимогою включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості у розмірі 18823,65 грн (а.с.97).

Як убачається з відповіді на претензію (вимогу) кредитора від 30 червня 2021 року №244/01-16/02/14 Новомиргородська районна державної нотаріальна контора повідомила, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з відтиском штемпелю АТ КБ «ПриватБанк» була отримана зазначена відповідь 12 липня 2021 року (а.с.106).

25 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало на адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листи-претензії про зобов`язання, як спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , погасити заборгованість у розмірі 18823,65 грн (а.с.52,53).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останньої несуть відповідальність перед кредитором.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду у повному обсязі, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Норми ст.1218 ЦК України передбачають, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1281 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

На виконання вимог зазначених норм Закону позивач 16.06.2021 направив претензію кредитора до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори, про що свідчить спадкова справа №87/2021, заведена 30 червня 2021 року (а.с.96-106).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43 зворот).

Також встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , актовий запис №163 від 05 квітня 2017 року, отримала прізвище - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.87). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14 грудня 2017 року (а.с.85).

Отже, апеляційний суд вважає, що оскільки доказів прийняття спадщини ОСОБА_1 матеріали справи не містять у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити з тих підстав, що нею спадщину не прийнято у будь-який передбачений законом спосіб.

Щодо заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з такого.

Як убачається з копії паспорту ОСОБА_3 16 квітня 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем - ОСОБА_2 (а.с.42-43).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75).

Тобто, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Як свідчить анкета-заява від 06 липня 2006 року б/н, підписана ОСОБА_3 , у графі «володіння нерухомістю» нею зазначено житловий будинок, який їй належить на праві спільної власності. Зазначене судом першої інстанції не перевірено та зроблено передчасний висновок про відсутність спадкового майна у спадкодавця.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року за №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Колегією суддів встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 06 липня 2006 року підписана ОСОБА_3 у сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами шляхом зняття готівки, повернення кредитних коштів позивачу, оплати послуг, підтверджують факт визнання ОСОБА_3 договірних кредитних відносин з АТ КБ «ПриватБанк».

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18.

Разом з тим зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача судом встановлено, що за період з 21.07.2006 по 12.03.2020 неюбуло використано кредитних коштів у розмірі 30466,16 грн, а на погашення заборгованості за отриманим кредитом здійснювалось внесення грошових сум в загальному розмірі 33129,25 грн, що взагалі не було відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с.19-27).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказане свідчить про повне погашення ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту, а тому позовні вимоги до спадкоємця ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2022 рокускасувати.

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова