Справа №461/76/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю секретаря Кухара Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок платежів, -

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 142 682,15 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 04.10.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z02.00109.005779546. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою 1,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 14.12.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 142 682,15 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 15.07.2020 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14.12.2021 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03.03.2021 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Проте відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконала, та 14.04.2021 року за заявою АТ «Ідея Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №19652 про стягнення з відповідача заборгованості за кредит ним договором. Рішенням Тимсенецького районного суду Івано Франківської області від 16.09.2021 року у справі №352/1367/21, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 19652, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

24.02.2022 року представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. В обґрунтування відзиву покликається на те, що надана позивачем виписка по рахунку не містить інформації стосовно особи. якою сформовано даний документ, відтак неможливо визначити правомірність постановленого на ньому підписі. Також щодо виписки п рахунку, не є зрозумілим період за який вона сформована, оскільки вказано період з 01.01.2000 року по 13.12.2021 року, проте договорі укладено 04.10.2019 року. Також представник відповідача зазначає, що наданий розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

10.03.2022 року адвокат Гуменюк О.В. в інтересах ОСОБА_1 не погоджуючись з позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування №Z02.00109.005779546 від 04.10.2019 року та пункти 4.2. та 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Z02.00109.005779546 від 04.10.2019 року, в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування №Z02.00109.005779546, з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунком погашення основного боргу до Договору крдеипту тта страхування №Z02.00109.005779546 від 04.10.2019 року.

Представник позивача АТ «Ідея Банк», згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подала відзив на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 04.10.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z02.00109.005779546. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою 1,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами.

Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 14.12.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 142682,15 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 15.07.2020 року.

Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 14.12.2021 року.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки розрахунку у ОСОБА_1 станом на 14.12.2021 р. виникла заборгованість, яка складається із наступного: строковий основний борг 71 101,91 грн.; прострочений борг 21 321,97 грн.; прострочені проценти 2 293,82 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 47 964,45 грн.; загальна сума заборгованості 142 682, 15 грн. /а.с.25/.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України).

Частина 1 ст.612ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України).

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03 березня 2021 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

14.04.2021 року за заявою АТ «Ідея Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №19652 про стягнення з відповідача заборгованості за кредит ним договором. Рішенням Тимсенецького районного суду Івано Франківської області від 16.09.2021 року у справі №352/1367/21, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 19652, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Заявляючи зустрічний позов, ОСОБА_1 покликалася на те, що її права якою позивача порушено, з огляду на встановлення в п.1.5. Договору кредиту та страхування № Z02/00109/005779546 від 04.10.2019 року та пункти 4.2., 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 158 100,00 грн.

Так, згідно п.1.2. Кредитного договору, Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.

Згідно п. 1.3. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 1.99 % річних від залишкової суми кредиту.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, під час користування Кредитом Банк надає позичальнику послуги, щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання встановлена плата відповідно до р.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та прийняття готівки з подальшим нарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Тарифи банку є невід`ємною частиною договору та розміщені не веб-сайті банку. Плата за обслуговування кредитної лінії заборгованості становить 158 100,00 грн.

Відповідно до п.4.2. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Z02/00109/005779546 від 04.10.2019, Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмір 2.75 % щомісячно від початкової суми кредиту.

Згідно колонки 7.4 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року плата за обслуговування кредиту становить 158 100 ,40 грн. і підлягає сплати протягом 60 місяців.

Згідно п. 9.8.2. розділу 9 «Умови споживчого кредитування без забезпечення» ДКБОФО, розміщеного на в Інтернет на сайті АТ «Ідея банк» https://ideabank.ua/ плата за обслуговування кредиту банком включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором.

Згідно додатку №1 до договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року реальна річна процента ставка за Кредитним договором складає 75.99983217% % річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом складає 264 135 грн. 16 коп.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи меморіальних ордерів №1382099 та №1382104 від 02.03.2020 року кредит банком було надано наступним чином: 100000 грн. та 85836,91 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у АТ «Ідея банк»; та 14 163,09, шляхом сплати страхового платежу ПрАТ «СК «Форте лайф» згідно п.2 кредитного договору. Вказане також підтверджується наявною у матеріалах справи Випискою по рахунку кредиторської заборгованості ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 по 13.12.2021 року.

Відтак, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати не обхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 1 статті 216 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Уразі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Ці особливості кредитодавцем при укладанні кредитного договору враховано не було.

Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Вказане також кореспондується із п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктами 9, 10 та 11 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що:

споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;

споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту;

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідно до частини 1статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Норму щодо надання аналогічної інформації яка вказана у ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» містить і кредитний договір. Відповідно до п.1.5., 3.3. договору № Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року банк надає відповідачу послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО).

Згідно колонки 7.4 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року плата за обслуговування кредиту становить 158 100 ,40 грн. і підлягає сплати протягом 60 місяців.

Згідно п. 9.8.2. розділу 9 «Умови споживчого кредитування без забезпечення» ДКБОФО, розміщеного на в Інтернет на сайті АТ «Ідея банк» https://ideabank.ua/ плата за обслуговування кредиту банком включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором.

Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними.

При цьому, відповідно до п.4 ч.1ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» права споживача вважаються порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19,висловленими в постанові від 01.04.2020 року.

Відповідно до п.4 ч.1ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» права споживача вважаються порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно абзацу 3 ч.3 статті 17 Закону «України «Про захист прав споживачів» забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Згідно виписки по рахунку, за період з моменту укладення кредитного договору ОСОБА_1 сплачено за послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 30 731,06 грн.

Суд погоджується із доводами представника відповідача за первісним позовом адвоката Гуменюка О.В., що розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості є також підставою для визнання Кредитного договору у тій частині недійсним.

Відтак, доводи позивача про те, що між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним не заслуговують на увагу, оскільки факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати плату за обслуговування кредиту не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім цього, є необґрунтованими доводи позивача про те, що Банк встанови таку плату за надання інформації більше як один раз на місяць, оскільки в розумінніст.1054 ЦК України, статей47та49 Закону України "Про банки та банківську діяльність», за користування кредитом, позивач може отримувати на постійній основі лише проценти.

Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17.ч.1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів.

Також послуги з ведення рахунку, розрахункове касове обслуговування, комісія за надання кредиту є відмінним від послуг, за які позивач встановив плату у Кредитному договорі, оскільки такі дії Банку не являються обслуговуванням кредиту в розумінні ст.ст.1, 8 Закону України «Про споживче кредитування», а лише є певним елементом надання інформації по кредиту за запитом позичальника в розумінні частини 1статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Також у справі відсутні докази, про те що вищезазначені послуги з обслуговування кредитної заборгованості були надані позичальнику і ним прийняті. Зокрема відсутні докази звернень позичальника до позивача в період дії кредитного із інформаційними запитами до банку, направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, відсутність зазначеної інформації свідчить, що така і не надавалась, отже Банк не здійснював надання такої інформації, за яку встановив плату.

Водночас, суд враховує те, що розмір указаної оплати за обслуговування, який встановлений позивачем у Кредитному договорі є непропорційним визначеним договором процентам за кредит, внаслідок чого саме ця плата за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг.

Встановлена у колонці 7.4 та 5 додатку №1 до договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року плата за обслуговування кредитної заборгованості містить одночасно ознаки як і недійсного так і нікчемного правочину, оскільки Банк встановив плату за надання інформації не зважаючи, що безплатність надання такої інформації чітко передбачена ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів`наголошує про заборону нечесної підприємницької практики, що включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Частина 3статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману споживача послуг перелік яких не є вичерпним.

З наведених підстав слід також вважати, що умови кредитного договору, що встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості є також надуманими, оскільки вводить в оману споживачів послуг (позичальників) по кредитах та відповідно дост.19 Закону України «Про захист прав споживачів`і містить ознаки нечесної підприємницької (банківської) практики з боку Акціонерного товариства «Ідея Банк».

За наведених фактичних обставин справи існують правові підстави для визнання несправедливим та недійсними п.1.5., 3.3. та 7.4. п.5 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року; п. 9.8.2. розділу 9 «Умови споживчого кредитування без забезпечення» Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея банк» у зв`язку із чим, суд вважає можливим застосувати наслідки недійсності правочину (двосторонню реституцію): здійснити перерахунок заборгованості (платежів), здійснених ОСОБА_1 за договором №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені нею кошти в розмірі 30 731,06 грн., що були спрямовані банком на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення простроченого кредиту по договору №№Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, суд вважає, що банком частково доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 дійсно наявна заборгованість за кредитним договором №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року, яка враховуючи недійсність п.п.1.5., та 7.4 п.5 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» договору № Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року; п. 9.8.2. розділу 9 «Умови споживчого кредитування без забезпечення» Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея банк» становить 94 717,70 грн.

Разом з цим, у Рішенні Конституційного Суду України№15-рп/2011від 10 листопада 2011року зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Таким чином, позов банку підлягає до часткового задоволення, а зустрічний повністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. За подання позовної заяви повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. Таким чином, зважаючи на задоволення судом позовних вимог, з банку на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що відповідає вимогам ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Разом з цим, слід стягнути з ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених вимог на користь банку судовий збір за подання банком позовної заяви, що складає 1 316,60 грн.

Стосовно вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гуменюком О.В. укладено договір № 95 про надання правової допомоги, клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів у судах загальної юрисдикції, адміністративних судах та господарських судах всіх ланок, а також в інших підприємствах, установах, організаціях, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Відповідно до розрахунку Відповідно до акту розрахунку до договору про надання правової допомоги №95 від 22.02.2022 року адвокатом Гуменюком О.В. та Бревко Г.М., уклали даний розрахунок на виконання п.7 Договору про надання правової допомоги 395 від 22.02.2022 року, яка складається з: усної консультації з вивченням документів 500, 00 грн., складання відзиву на позовну заяву 2000, 00 грн., складання зустрічної позовної заяви -3000, 00 грн., представництво інтересів клієнта і суді І інстанції 1500, 00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 7 000,00 грн.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатами послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог, а доводи сторін щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими, а тому судом до уваги не приймаються.

Відтак, зі сторін також підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу.

З Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.81,128, 141,223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 19390819) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення боргу за кредитним договором, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) заборгованість за кредитним договором в розмірі 94 717,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) судовий збір у сумі 1316,60 грн.

В задоволенні решти первісних позовних вимог, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) про захист прав споживачів фінансових послуг, - задоволити повністю.

Визнати несправедливим та недійними умови п.1.5., 7.4. п.5 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» договору № Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року, а також п. 9.8.2. розділу 9 «Умови споживчого кредитування без забезпечення» Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея банк» у зв`язку із чим на підставі ч.1 ст.216 ЦК України застосувати наслідки недійсності правочину (двосторонню реституцію): здійснити перерахунок заборгованості (платежів), здійснених ОСОБА_1 за договором №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені нею кошти в розмірі 30 731,06 грн., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення простроченого кредиту по договору №Z02.00109.005779546 кредиту та страхування від 04.10.2019 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 19390819) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) на користь ДСА України судовий збір у сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.09.2022 року.

Суддя Х.М.Мисько