Провадження № 2/127/1231/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвокат Герасимчука О.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Свій позов мотивував тим, що він є братом ОСОБА_3 . 12.08.1988 ОСОБА_4 , будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Швейник», отримала ордер №1 виданий Виконавчим комітетом Староміської районної Ради депутатів трудящих міста Вінниці на підставі рішення 28.07.1988 №255 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . На момент отримання вказаного ордеру до складу сім`ї ОСОБА_4 , окрім неї, входили: чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 . ОСОБА_4 повністю внесла пайовий внесок у сумі 9143 руб.: 2743 руб. - перший пайовий внесок сплачено у липні 1988 року, 6400 руб. остаточний розрахунок зроблений у 1992 році. Однак, у ЖБК «Швейник» ОСОБА_4 не оформила правовстановлюючих документів та не зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Так як її син ОСОБА_6 постійно, у т.ч. і на день її смерті, проживав та був зареєстрований з нею за адресою: АДРЕСА_2 , тому останній прийняв автоматично спадщину після її смерті, зокрема на вищевказану квартиру. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за життя не оформив спадкових прав. Оскільки у ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , яка є дочкою ОСОБА_4 , а у 2012 році було розірвано шлюб ОСОБА_4 із її чоловіком ОСОБА_5 , то після сметрі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем всього набутого ними за життя майна є ОСОБА_1 . Проте, постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гаврилюку Л.І. було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, оскільки спадкоємець не надав нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом створює для нього перешкоди у належному оформленні спадкових прав, а також подальшого використання та розпорядження на законних правах квартирою. За таких обставин позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року позовна заява прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2022 року витребувано у державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицької А.О. належним чином засвідчену копію спадкової справи №128/2021 (номер у спадковому реєстрі №67360745), заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Герасимчук О.О., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1037851 від 15.06.2022, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, судові витрати просили залишити за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності №19 від 05 січня 2022 року, при ухвалені рішення покладався на розсуд суду, судові витрати просив залишити за позивачем.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Книги шостої ЦК України.

Судом установлено, що рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів «Про затвердження акту Державної комісії по прийомці до експлуатації 108 кв. житлового будинку по АДРЕСА_4 від 28.07.88 у зв`язку із закінченням будівництва названого об`єкту, виконкомом міської Ради народних депутатів вирішено, зокрема, закінченому будівництвом об`єкту присвоїти поштову адресу: АДРЕСА_5 ) (а.с. 102-103).

12 серпня 1988 року ОСОБА_4 отримала ордер №1, виданий на підставі рішення виконкому Староміської районної ради депутатів трудящих міста Вінниці №255 від 28.07.2022, на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Житлово-будівельним кооперативом «Швейник» на ім`я ОСОБА_8 ( ОСОБА_4 ) було відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в «обл.конторі Стройбанку» (а.с.11).

Крім того, у МКП «ЖЕК-5» на ім`я ОСОБА_4 було також відкрито особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_6 (а.с.10).

Згідно довідки ЖБК «Швейник» виданої ОСОБА_4 вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_7 розташованої на першому поверсі, загальною площею 49,62 кв.м, з урахуванням коефіцієнта становить 9143 руб. (перший внесок 30% - 2743 руб.; 70% кредит на 25 років 6400 руб.) (а.с. 12).

Відповідно до довідки ЖЕК №5 квартира АДРЕСА_6 належить на праві особистої власності ОСОБА_4 , яка повністю внесла пайовий внесок у розмірі 9143 руб.: перший пайовий внесок сплачено в липні 1988 р. у сумі 2743 руб.; кінцевий розрахунок проведено у 1992 р. у сумі 6400 руб. (а.с. 13).

Як слідує із повідомлення КП «ВМБТІ» №9616 від 01.10.2021 згідно матеріалів інвентаризаційної справи №99365 реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 станом на 29.12.2012 в КРП «ВМБТІ» не проводилась. Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25.12.2015 №71 вулиця Ленінградська в м. Вінниці перейменована на вулицю Олександра Довженка. Інформація щодо зміни нумерації будинку по АДРЕСА_8 в КП «ВМБТІ» відсутня (а.с. 26).

Як слідує із особового рахунку НОМЕР_2 , виданого МКП «Управляюча компанія «Замостя», №290 від 31.01.2022 за адресою по АДРЕСА_2 були зареєстровані: з14.12.1988 по 02.09.2015 - ОСОБА_4 (власник), з 14.12.1988 по 07.04.2015 ОСОБА_5 (чоловік), 11.04.1998 по 17.03.2021 ОСОБА_6 (син), ІНФОРМАЦІЯ_6 по 31.03.2005 ОСОБА_7 (дочка) (а.с. 14).

Дочка ОСОБА_4 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 22).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №2-1752/11 від 02 лютого 2012 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрований 09 серпня 1980 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, за актовим записом №1334, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 26.05.2022 (а.с. 54, 20).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 02.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_5 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 56 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданого 09.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 15).

Згідно довідки №3922 від 12.10.2021, виданої Міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Замостя», ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 1988 року по день смерті. Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою був зареєстрований її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 22.04.1981, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 10.03.2021 (а.с. 17, 19).

Згідно довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори №2269/02-14 від 12.10.2021 після смерті ОСОБА_4 автоматично за місцем проживання прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав її син ОСОБА_6 (а.с. 27).

Як вбачається із спадкової справи №128/21 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 77-84).

ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 22.10.1958 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 (а.с. 7, 8).

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори №2448/02-31 від 15.12.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру стала відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 29).

Позивачем дана постанова у судовому порядку не оскаржувалася.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України).

Слід наголосити, що вирішуючи питання про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, суд враховує норми чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71).

За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до пп. 1 п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).

Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2013 року в справі № 6-138цс13 висловив правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року.

Враховуючи вказане та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так й обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.

ОСОБА_4 отримала квартиру як член кооперативу, нею проведена повна сплата пайових внесків за вказане житлове приміщення, а отже остання набула право власності на спірну квартиру.

Як відмітив Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна.

Оскільки ОСОБА_4 набула свого часу на законних підставах право власності на зазначену квартиру, остання входить до складу спадкового майна ОСОБА_6 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 . Однак померлий ОСОБА_6 також не оформив своє право власності на нерухоме майно і не отримав правовстановлюючі документи, а відтак позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Позивач спадщину прийняв, від неї не відмовився, користується вказаною кооперативною квартирою.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а стороною відповідача не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, позивач ОСОБА_1 просив залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268 ЦК України, ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), Законом України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, ст. 5, 11, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ) право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 48,00 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ;

відповідач: Вінницька міська рада, , місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, Вінницька область.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 жовтня 2022 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна