Провадження №2/447/64/22
Справа №447/3016/21
У Х В А Л А

щодо закриття провадження у справі

10.01.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Турчин Я.М.,

відповідач ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває справа за позовом МКП «ЖКУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідач подав до суду відзив у якому вказав, що не являється фізичною особою-підприємцем у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності на підставі заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням 27.11.2020. Також відповідачем подавалися до суду заяви з приводу того, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні представник позивача висловила заперечення стосовно того, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, посилаючись на позицію пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вказувала на те, що справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Представник відповідача заперечив позицію представника позивача.

Відповідач підтримав викладені доводи у відзиві та заявах стосовно розгляду справи у порядку господарського судочинства, оскільки він не є фізичною-особою підприємцем, проте, договір був укладений між МКП «ЖКУ» та ФОП « ОСОБА_1 ».

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне, та суб`єктний склад такого спору.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 ЦК України, ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших юридичних фактів (стаття 11 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення (частина перша статті 509 ЦК України), а змістом правовідношення - права й обов`язки його сторін.

Таким чином, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Таким чином, за господарськими судами визначено юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Наведене висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, провадження №14-144 цс 18, та від 09.10.2019 у справі №127/23144/18, провадження № 14-460цс19.

Відтак, враховуючи наведене, а також перевіривши матеріали справи, суд вбачає підстави для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд роз`яснює позивачу, що вирішення даного спору відноситься до компетенції господарського суду.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Згідно ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Згідно платіжного доручення №948 від 16.09.2021 МКП «ЖКУ» сплатило 2 270,00 грн. судового збору за позовом МКП «ЖКУ» до ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, судовий збір у справі слід повернути.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у цивільній справі за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення, розміщення та захоронення побутових відходів закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повернути Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (місцезнаходження: вул. Возз`єднання, 10, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ) сплачений судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, згідно платіжного доручення №948 від 16.09.2021.

Ухвалу про закриття провадження у справі може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Головатий А.П.