Справа № 509/3016/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року' смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 509/3016/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором по процентах та кредиту у розмірі 44 070, 50 дол США та по пені у розмірі 13 041, 73 грн. з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 16 601 грн. 92 коп., а саме у рівних частках з кожного по 8300 грн. 96 коп.

24.11.2016 року заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені повністю.

14.01.2022 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати його.

01.02.2022 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області задоволено заяву відповідача, заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.11.2016 року по цивільній справі № 509/3016/16 скасовано.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 02.02.2022 року, справа передана до провадження судді Панасенко Є.М.

Ухвалою судді від 03.02.2022 року цивільну справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження після скасування заочного рішення.

В підготовчі засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Адвокат Вуж Д.В. надіслав до суду заяву, відповідно до якої зазначив, що договір про надання правової допомоги № б/н від 17.06.2021 року укладений між ним та ОСОБА_1 на термін до 31.05.2022 року закінчився, з врахуванням чого він більше не представляє інтереси відповідача по справі. Відзиву, інших заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 11.07.2022 року закрито підготовче провадження по справі, визначено дату судового розгляду.

В судові засідання 09.08.2022 року, 12.09.2022 року та 11.10.2022 року позивач явку свого представника не забезпечив. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями, зокрема, про відкладення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю прибуття представника з поважних причини до суду не звертався.

Відповідачі в судові засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення ухвали про відкриття, позовної заяви з доданими додатками до неї, а також в подальшому судових повісток про виклик до суду, крім того повідомлялися за наявними в матеріалах справи контактними номерами, про що свідчать телефонограми секретаря судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід залишити без розгляду за наступних підстав.

Судом встановлено, що в усі загалом судові засідання, які були призначені на 10.03.2022 року, 03.05.2022 року, 06.06.2022 року, 11.07.2022 року, 09.08.2022 року, 12.09.2022 року та 11.10.2022 року - позивач явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи позивач повідомлявся належним чином. Будь-які клопотання з боку сторони позивача, зокрема, про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин до суду не надходили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю також не надсилали.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з`явився до суду повторно без поважних причин.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд в Постанові від 11.04.2019 по справі № 539/2630/17 зробив наступний правовий висновок: «За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.»

Верховний Суд в Постанові від 17.04.2019 по справі № 759/9229/15-ц також зробив правовий висновок про те, що: «Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, відповідно до вимог процесуального закону суд може залишити позовну заяву без розгляду лише при наявності одночасно двох умов: належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи позов без розгляду, суди встановили, що позивач, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі поспіль, у призначені судом засідання для розгляду справи за його позовом не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Зазначене свідчить про незаінтересованість позивача у розгляді його позову.»

Верховний Суд в Постанові від 24.04.2019 у справі № 757/23967/13-ц зробив тотожній правовий висновок: «Аналогічна норма передбачена у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як він не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом. Разом з тим, продовження розгляду справи, буде порушувати вимоги ст.ст.223, 257 ЦПК України, та може призвести до порушення розумного строку її розгляду.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року та пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.»

Таким чином, за умови неявки позивачів належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, від яких не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю, суд з урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України приходить до висновку щодо доцільності залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду, - за умови імперативності вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. 223, 257, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права повторно звернутися до суду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з даним позовом після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Є. М. Панасенко