Справа № 509/3707/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ТОВ «Гранит-К», ТОВ «Південьбуд», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосоване ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.05.2009 року.

Сторони до суду не з`явилися.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

16 березня 2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі.

27 березня 2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року було скасовано частково в частині солідарного стягнення з ТОВ «Південьбуд» та ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту у розмірі 6266540,06 гривень та в частині солідарного стягнення судових витрат у розмірі 1730 гривень, та ухвалено нове рішення.

24 грудня 2014 р. Вищий Спеціалізований Суд України виніс ухвалу про залишення без змін рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.03.2012 року та ухвали апеляційного суду Одеської області.

23 лютого 2016 року апеляційний суд Одеської області виніс ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та залишив рішення Овідіопольського районного суду Одеської області без змін.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.441 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд вважає, що в заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України слід відмовити, так як заявником не надано відомості, які підтверджують виконання рішення суду.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки відсутні відомості щодо виконання рішення суду, а тому правові підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя П.Л. Кириченко