Справа № 587/2283/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом з тих підстав, що вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.03.2002 року. У будинку зареєстровані двоє осіб: її донька ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 , з яким донька перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2001 року по 13.12.2007 року. Зазначає, що ще до розірвання шлюбу з донькою, відповідач припинив проживати з нею однією сім`єю та переїхав на інше місце і більше не повертався, його особистих речей у будинку немає, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив. На даний час в будинку фактично проживає її донька ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_5 , який за зазначеною адресою не зареєстрований. Реєстрація відповідача перешкоджає їй отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, а також в повному обсязі реалізувати своє право власності на житло. Посилаючись на ці обставини, а також на те, що відповідач не проживає в будинку без поважних причин понад один рік, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Представник прзивачки в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України».

Заслухавши пояснення, позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.03.2002 року (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2001 року по 13.12.2007 року (а.с. 12,13). Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с. 14).

Згідно довідки, виданої Садівською сільською радою Сумського району Сумської області № 405 від 21.10.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_4 , 1981 р.н. та має слідуючий склад сім`ї: не родич: ОСОБА_3 , 1978 р.н. (а.с. 15).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона перебувала в шлюбі та вони проживали разом 7 років. Ще до розірвання шлюбу, у 2007 році ОСОБА_3 переїхав з будинку АДРЕСА_1 до іншого місця проживання. Особистих речей відповідача в будинку немає, ніхто перешкод у проживанні йому не чинив. На даний час за вказаною адресою проживає вона зі своїм чоловіком ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що позивачка ОСОБА_2 є його тещею, а відповідач ОСОБА_3 - колишній чоловік його дружини ОСОБА_4 . Йому відомо, що з 2007 року відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1 . Він з дружиною проживає за вказаною адресою з 2019 року. Зі слів дружини знає, що ОСОБА_3 проживає в Росії та вона його просила добровільно знятися з реєстрації, він обіцяв, але так цього і не зробив.

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що є сусідкою і товаришкою доньки позивачки ОСОБА_4 . Коли вона проживала з ОСОБА_3 , то вони також спілкувалися. Після того як ОСОБА_4 з ОСОБА_3 розірвали шлюб у 2007 році, ОСОБА_3 перестав проживати в буд. АДРЕСА_1 , переїхавши до своєї матері на сусідню АДРЕСА_2 , а потім поїхав за кордон.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 без поважних причин не мешкає в будинку з 2007 року, позивач ніяких перешкод в користуванні будинком йому не чинила, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним, а його реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись будинком.

Враховую викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 81, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко