Провадження № 2/127/5922/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.05.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позов мотивовано, тим що згідно із ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.11.2021 року (справа 128/3061/18) клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката Цепляєва С.В. - задоволено. Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000763 відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - закрито, звільнивши ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Позовну заву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Роз`яснено потерпілому право звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року (справа 128/3061/18) відповідач ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відносно позивача ОСОБА_1 за таких обставин: 20.04.2018 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_2 , знаходячись у належному ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 , де вона працювала домогосподаркою, у шухляді комоду спальної кімнати помітила шкіряну барсетку, всередині якої знаходився золотий перстень. В цей час, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_2 шляхом вільного доступу взяла до своїх рук із вищевказаної барсетки перстень, виготовлений із золота 585 проби, вагою 15,8 грама, вартість якого, відповідно до висновку експерта № 4583/18-21 від 29.08.2018 року, складала 21069,73 грн. В подальшому, ОСОБА_2 , залишивши місце злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В матеріалах кримінального провадження знаходиться висновок судового експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 29.08.2018 року за № 4583/18-21, із зазначеним об`єктом дослідження - особиста прикраса із золота (перстень без вставок). В даному висновку зазначено, що ринкова вартість перстня із золота 585 проби, вагою 15,8 гр. без вставки 20.04.2018 складала 21 069,73 грн.

Представник позивача зазначає, що даний об`єкт дослідження в повній мірі не відповідає фактично викраденому перстню.

Згідно товарного ярлику ювелірного виробу (перстня) та фото перстня ОСОБА_1 , датованого 04.06.2009 року, який було викрадено, даний перстень містив вставку - діамант, кр.57, ѕ 1 шт. 0.84 ct, ѕ 20 шт. 0,2 ct.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме визначення розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням було подано клопотання про проведення повторної судово-товарознавчої експертизи з наступного питання: «Яка вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15.8 гр., розмір 21, із вставками діамантів, кр.57, ѕ 1 шт. 0.84 ct, ѕ 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 , на момент вчинення злочину, а саме 20 квітня 2018 року?»

Як вбачається із висновку експерта № 702 від 09.11.2020 року, виданого за результатами судової товарознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0000763 старшим судовим експертом відділу товарознавчих та гемологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС Піскун А.А., надати відповідь на питання «Яка вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, із вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року?» не представляється можливим у зв`язку з тим, що відсутня цінова інформація на вставки золотого перстня та відповіді на запити щодо цінової інформації задоволені не були.

В той же час, у вказаному вище висновку експерта зазначено, що ринкова вартість як брухту золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року становила 10323,09 грн.

Враховуючи те, що у даній справі суду надані 2 висновки експертів, які проведені щодо одного і того ж об`єкту дослідження, а саме золотого перстня 585 проби вагою 15,8 г., який в повній мірі не відповідає фактично викраденому перстню, у зв`язку із необхідністю встановити вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, із вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct, шляхом проведення додаткової судової товарознавчої експертизи було подано клопотання про призначення додаткової судової товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: «Яка вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15.8 гр., розмір 21, із вставками діамантів, кр.57, ѕ 1 шт. 0.84 ct, ѕ 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 , на момент вчинення злочину, а саме 20 квітня 2018 року?».

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2021 року, вищевказане клопотання задоволено та вирішено: «Призначити в кримінальному провадженні по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000763 від 03.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України додаткову судово - товарознавчу експертизу».

Так, відповідно до висновку експерта від 31.05.2021 № СЕ-19/102-21/5302-ТВ, виданого за результатами судової товарознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0000763 старшим судовим експертом відділу товарознавчих та гемологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС Бондаренко-Берегович В.В., ринкова вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, із вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року могла становити 160 477,70 грн.

Оскільки, висновком експерта від 31.05.2021 № СЕ-19/102-21/5302-ТВ, здійснено оцінку вартості золотого перстня не лише за вагою золота, а й з урахуванням вартості дорогоцінного каміння (вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct), то саме 160 477,70 грн. є розміром матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому законом порядку визнаний потерпілим від даного кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Внаслідок протиправних дій цивільного відповідача йому було завдано значної матеріальної шкоди, а саме у розмірі 160477,70 грн.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути дану суму, а також моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно із ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.11.2021 року (справа 128/3061/18) клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката Цепляєва С.В. - задоволено. Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000763 відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - закрито, звільнивши ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Позовну заву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Роз`яснено потерпілому право звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із вищезазначеної ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року (справа 128/3061/18), відповідач ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відносно позивача ОСОБА_1 за таких обставин: 20.04.2018 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_2 , знаходячись у належному ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 , де вона працювала домогосподаркою, у шухляді комоду спальної кімнати помітила шкіряну барсетку, всередині якої знаходився золотий перстень. В цей час, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_2 шляхом вільного доступу взяла до своїх рук із вищевказаної барсетки перстень, виготовлений із золота 585 проби, вагою 15,8 грама, вартість якого, відповідно до висновку експерта № 4583/18-21 від 29.08.2018 року, складала 21069,73 грн. В подальшому, ОСОБА_2 , залишивши місце злочину, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_1 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/5302-ТВ від 31.05.2021 року призначеної згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25.08.2020 року, надати відповідь на питання «Яка вартість золотого перстня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, із вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року?» не представляється можливим у зв`язку з тим, що відсутня цінова інформація на вставки золотого перстня та відповіді на запити щодо цінової інформації задоволені не були. Ринкова вартість як брухту золотого персня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року, становила 10323,09 грн.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/5302-ТВ від 31.05.2021 року, призначеної згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2021 року, ринкова вартість золотого персня чистою вагою золота 585 проби 15,8 грам, розмір 21, із вставками діамантів, кр. 57,/3/4 1 шт. 0,84 ct,3/4 20 шт. 0,2 ct, належного ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення 20.04.2018 року могла становити 160477,70 грн.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000763 відносно обвинуваченої (відповідачки у справі) звернувся її захисник адвокат Цепляєв С.В. Обвинувачена ОСОБА_2 підтримала клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення її до кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави.

Пунктом третім частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19, від 17.11.2020 року у справі № 333/6733/16-к, провадження № 51-4179км20, ухвалах від 02.12.2020 року у справі № 509/4247/17, провадження № 51-5696ск20, від 27.01.2021 року у справі № 140/1547/15-к, провадження № 51-336ск21, від 19.03.2021 року у справі № 451/1380/17, провадження № 51-1253ск21.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності (делікту) є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Оскільки розмір моральної шкоди залежить від характеру вчиненого правопорушення, його тяжкості та наслідків, то визначення розміру такої шкоди повинно бути співмірним з вчиненим діянням.

З огляду на викладене, враховуючи, що докази надані позивачем на підтвердження завданої моральної шкоди відповідачем, в результаті чого позивач зазнав фізичних страждань з порушенням його права власності, не доводять причинний зв`язок із вчиненням злочину відповідачем, суд, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 5000,00 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1654,78 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 167, 1166, 1177 ЦК України, 19, 76, 81,137, 141, 1 259, 263-265, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 160477 (сто шістдесят тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 70 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1654 (одну тисячу шістсот п`ятдесят чотири) гривні 78 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя