РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/1030/21

Провадження № 22-ц/4815/193/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним злочином,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним злочином.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 3466,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить, що висновки суду першої інстанції, в частині стягнення моральної шкоди є такими, що не в повній мірі відповідають обставинам справи, а заявлена до стягнення сума у відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень є надмірною, необґрунтованою та не відповідає засадам розумності та справедливості.

Зазначає, що судом не враховано того факту, що під час розгляду кримінального провадження позивач особисто надавав пояснення, що недотримувався рекомендацій лікарів, і наступне лікування пройшов через два роки про що свідчить наявна в матеріалах справи медична документація датована 2019 роком, тому у втраті слуху вважає виним позивача через несвоєчасне та неналежне лікування.

Також стверджує про відсутність причинного зв`язку між діями та спричиненою шкодою.

Апелянт вважає, що розмір моральної шкоди не відповідає завданим моральним стражданням, а тому її необхідно зменшити до прийнятних для нього 3000 гривень.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 3000 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 спростовує доводи наведені апелянтом, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 274, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення оскаржується в частині стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до Ухвали Рівненського міського суду від 04.12.2021 року 09.09.2017 року близько 18:40 год., ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні заклад «Кухель» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 77 В, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та відвідувачем закладу - ОСОБА_2 , умисно наніс - ОСОБА_2 один удар долонею правої руки по лівому вусі, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді після травматичної перфорації лівої барабанної перетинки, ускладненої після травматичним гострим гнійним лівобічним середнім отитом, яке згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Вищевказані обставини підтверджуються обвинувальним актом, епікризами та висновками експертів, що міститься в матеріалах кримінального провадження. Суд ухвалив: «звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрите. Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статями 23, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.2 ст.23ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, встановлені у справі фактичні обставини та аналіз наведених правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами з приводу підстав та порядку відшкодування моральної шкоди, місцевий суд дійшов вірного висновку, що протиправними діями відповідача, позивачу заподіяно ушкодження здоров`я, які знаходяться в причинному зв`язку із настанням моральної шкоди, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню.

Як вбачається з Ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2020 року про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку закінченням строків давності та закриття провадження, подія внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження відбулась 09 вересня 2017 року.

Згідно виписного епікризу виданого Рівненською ЦМЛ ОСОБА_2 вже з 11.09.2017 року по 20.09.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 16).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи епікризів Рівненської ЦМЛ в подальшому позивач повторно проходив лікування, зокрема, у жовтні-листопаді 2017 року, грудні-січні 2018-2019 року та у вересні-жовтні 2019 року (а.с.17-21)

Висновком експерта №Д-456 за результатами проведення експертизи у 2020 році встановлено, що втрата слуху пов`язана з отриманою травмою у 2017 році, а тривале лікування не відновило стан здоров`я потерпілого (а.с. 9-14).

Тобто, позивач всупереч своєї волі був змушений протягом тривалого часу докладати зусиль на подолання наслідків завданої травми, при цьому доказів, які б вказували на відновлення його здоров`я до попереднього стану матеріали справи не містять. Тому закономірним є те, що позивачу завдано моральних страждань, які оцінені в значно більшому розмірі від прийнятного для апелянта.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 року по справі №487/6970/20 зокрема вказав: «…Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого…»

Справедливість, добросовісність та розумність, згідно з п. 6 ст. З ЦК України, є одними із засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Враховуючи характер і тяжкість спричинених позивачу тілесних ушкоджень, заподіяних відповідачем, протиправність його діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювана, вину останнього у заподіянні цієї шкоди, обсяг та глибину фізичного болю і душевних страждань ОСОБА_2 , тривалість лікування та незворотність наслідків отриманих травм, виходячи із принципів розумності, справедливості і добросовісності, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди в сумі 20000 гривень, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич