Єдиний унікальний номер 725/2874/22
Номер провадження 2/725/400/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що йому на праві власності належить 43/100 частки житлового будинку літ. А з належними до нього надвірними спорудами за адресю АДРЕСА_1 до складу належної йому частки вказаного будинку входить житлова кімната 1-3 площею 21,90 кв.м. В свою чергу відповідачці на праві власності належить 57/100 частки вказаного житлового будинку.

Наприкінці березня відповідач встановила металеві ролети на зовнішній стіні будинку по АДРЕСА_1 , чим закрила віконний простір у належній йому кімнаті та унеможливила доступ сонячного світла в приміщення житлової кімнати 1,3 площею 21,90 кв.м., тим самим порушила його право користування та розпорядження вказаним майном, а тому, посилаючись на норми матеріального права щодо захисту права власності, просив зобов`язати відповідачку усунути йому перешкоди у користуванні будинком по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу металевих ролетів, які знаходяться на вікні житлової кімнати 1-3 площею 21,90 кв.м., що належить позивачу на праві особистої приватної власності та не чинити позивачу перешкод в користуванні 43/100 частки вказаного житлового будинку.

На вказану позовну заяву відповідач 06.07.2022 року подала відзив в якому зазначила, що у квітні 2022 року вона демонтувала металеві ролети з вікна належної позивачу кімнати, у зв`язку з чим 03.08.2022 року позивач подав до суду позовну заяву в новій редакції в якій просив зобов`язати ОСОБА_4 , не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою 1-3 площею 21,90 кв.м., яка знаходиться у будинку по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення житлової кімнати 1,3 площею 21,90 кв.м.; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10725 грн.

Нові позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що після демонтажу ролетів на вікні залишились плями від фарби, які унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення, тим самим вважає, що відповідач продовжує чинити позивачу перешкоди в користуванні його власністю.

У тексті відзиву на позовну заяву відповідач вказувала на те, що спір щодо користування будинком та земельною ділянкою в АДРЕСА_1 існував тривалий час між позивачем та їх матір`ю ОСОБА_5 , а в подальшому між нею та позивачем. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.04.2021 року було затверджено мирову угоду якою вирішено спір про поділ між ними господарських будівель, приміщень та земельної ділянки за вказаною адресою. За наслідками відповідного поділу у власність позивача перейшла кімната вікно якої виходить на її частину подвір`я та через це вікно позивач разом з його дружиною ображають її, викидають різні предмети на подвір`я, пишуть прокльони та заговори на вікні, запалюють свічки. На її пропозицію встановити таке вікно, яке б не відкривалось та через яке б не було видно її подвір`я позивач не відреагував. Оскільки позивач разом зі своєю дружиною постійно проживають за іншою адресою, вважала, що встановлення ролетів на вікні не буде створювати їм перешкод, натомість у квітні 2022 року відповідні ролети були нею демонтовані. Крім того, на вказаному вікні облаштовано металеву решітку, оскільки позивач звинувачував їй у тому, що вона проникала в його кімнату через вказане вікно та викрадала його речі.

В судове засідання сторони не з`явились, в їх інтересах діяли представники.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги в новій редакції підтримав та пояснив, що проживання у належній позивачу житловій кімнаті неможливе через те, що вікно забруднене фарбою, що унеможливлює потрапляння сонячного проміння. При цьому, вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є судова заборона відповідачці вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення житлової кімнати 1,3 площею 21,90 кв.м.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення аналогічні тексту відзиву та вважала, що заборона вчиняти будь-які дії, які ще не вчинялись, тобто спрямована на майбутнє, не передбачена як належний спосіб захисту, крім того, відповідач не вчиняє будь-яких дій, які б перешкоджали позивачу користуватись своєю власністю, а той факт що вона може такі дії вчиняти є лише припущенням позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові доказ по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За наслідками розгляду справи встановлено, що позивачу на праві власності належить 43/100 частини житлового будинка літ.А за адресою АДРЕСА_1 , що складаються з приміщення квартири АДРЕСА_2 , а саме: коридор-сходи 1-1 площею 10,20 кв.м., коридор 1-2 площею 10,60 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 21,90 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 26,00 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 21,80 кв.м., ванна 1-6 площею 3,30 кв.м., вбиральня 1-7 площею 1,00 кв.м., комора 1-8 площею 1,00 кв.м., кухня 1-9 площею 13,00 кв.м., тераса площею 2,30 кв.м., вхід в підвал II площею 5,60 кв.м., підвал І площею 25,00 кв.м., крім того криниця літ.К, огорожа №1,3,4. Також, останньому на праві власності належить 28/100 частин земельної ділянки з кадастровим номером :31:002:0257 за вказаною адресою.

В свою чергу відповідачу належить 57/100 частин зазначеного будинку, що складають: житловий будинок літ.А: сходова клітина площею 10,20 кв.м позначену на плані будинку номер АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 , кухня площею 13,10 кв.м, позначену на плані будинку номером 1-18, балкон площею 2,30 кв.м. Також, відповідачу належить 35/100 частин земельної ділянки з кадастровим номером :31:002:0257 за вказаною адресою.

37/100 частин вказаної земельної ділянки площею 0,0224 га належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Наведені обставини підтверджуються копією ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.04.2021 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а/с 9-10, 11-12).

За наслідками розгляду справи встановлено, що між сторонами виник спір з приводу користування позивачем житловою кімнатою 1-3 площею 21,90 кв.м. Так, у квітні 2022 року позивач звертався в правоохоронні органи з приводу облаштування відповідачем на вказаному вікні із зовнішньої сторони металевих ролетів (а/с 24).

Вказані металеві ролети були демонтовані відповідачем в процесі розгляду даного спору, що визнали представники сторін в судовому засіданні та позивач звернувся до суду з вимогами зобов`язати ОСОБА_4 , не чинити йому перешкоди у користуванні вказаною житловою кімнатою шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення. При цьому, предстанвик позивача також звертав увагу на те, що вікно забруднене фарбою.

Так, у ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 217, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За наслідками розгляду справи встановлено, що підставою звернення позивача до суду з даним позовом було облаштування відповідачем із зовнішньої сторони вікна належної йому кімнати металевих ролетів, натомість після демонтування таких ролетів відповідачем, останній змінив свої вимоги та просив заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, які можуть перешкодити доступу сонячного світла у його кімнату.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи неприязні відносини з відповідачкою, а також той факт, що остання вже вчиняла дії, які перешкоджали доступу сонячного проміння у належне позивачу приміщенні, останній вважає реальною небезпеку повторення аналогічних дій, а тому звернувся до суду з позовом про захист права власності від можливих посягань у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Враховуючи вищевказане, особа, звертаючись з позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Наведене узгоджується із висновками КЦС ВС у постанові від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження №61-5662св20), Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).

Слід зазначити, що на момент розгляду справ судом відповідачем було усунено перешкоди в позивачу в користуванні належним його майном шляхом демонтажу металевого ролету, при цьому усунення перешкод власнику у користуванні своїм майном як спосіб захисту цивільного права чи інтересу фактично передбачає покладення на відповідача обов`язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення, натомість на час вирішення спору судом, не встановлено вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на перешкоду доступу сонячного світла до належної позивачу кімнати.

В ході судового розгляду даного спору представник позивача зазначав, що спірне вікно забруднене фарбою, натомість в порушення вимог ст. 81 ЦПК України будь-яких доказів на підтвердження того, що вікно було забруднене фарбою ззовні внаслідок дій відповідача, що перешкоджає доступу сонячного світла до кімнати, представником позивача надано не було.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову позивача проусунення перешкод в користуванні майном, шляхом заборони відповідачці вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення житлової кімнати 1,3 площею 21,90 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 .

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 15, 16, 217, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення житлової кімнати 1,3 площею 21,90 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 вересня 2022 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна