Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1886/22
Провадження № 2/376/1079/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2022 р.

Суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Сквирського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача на користь нього суму в розмірі 2 556 275 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят шість тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп. наданої за договором позики від 14 листопада 2018 року та розписками від 19 листопада 2018 року та 29 листопада 2018 року в тому числі відсотками.

29 вересня 2022 року, через канцелярію суду, позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м., житловою площею 77,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить ОСОБА_2 та нежитлові будівлі лат. «А», площею 588,0 кв.м. та літ. «В», площею 259,0 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 2629239, які належать Приватному підприємству «Бджілка» (адреса: 09170, Київська область, Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Миру, 1а/1, ).

Заява обґрунтована тим, що 14 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів згідно умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 558 200 (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. зі строком повернення до 15 червня 2019 року.

Окрім цього, між позивачем та відповідачем було укладено ще два договори позики у вигляді розписок (прості письмові договори) від 19 листопада 2018 року відповідно до якого позивач надав у борг відповідачу 10 000 (десять тисяч) доларів США зі строком повернення до 15 червня 2019 року та від 29 листопада 2018 року відповідно до якого позивач надав у борг відповідачу 10 000 (десять тисяч) доларів США зі строком повернення до 15 червня 2019 року.

Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та передав у власність відповідачу обумовлені договорами (розписками) позики грошові кошти. Отримані грошові кошти за договорами (розписками) позики відповідач зобов`язувався повернути у строк до 15 червня 2019 року, проте взяті на себе зобов`язання в передбачений договором та розписками строк не виконав і грошові кошти позивачу не повернув.

Позивач вважає, що зважаючи на розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також ухилення від добровільного погашення заборгованості, можливості боржника розпорядитися належним майном, щоб у разі задоволення позову утруднилося або стало неможливим виконання рішення суду у даній справі, у позивача виникла необхідність подання заяви про забезпечення позову для унеможливлення у будь-який момент та у будь-який спосіб розпорядитись предметом забезпечення шляхом його відчуження, що, на думку позивача, значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити повністю, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказується на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

А як роз`яснено в п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто нормами ЦПК України встановлено право суду застосувати зустрічне забезпечення у випадку обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

В даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання та майно, що знаходиться на території України.

Окрім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача за зустрічним позовом та заборони вчиняти реєстраційні дії не завдає збитків останній у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки накладений в порядку забезпечення позову арешт та заборона вчинення реєстраційних дій, в подальшому, за наявності законних для того підстав знімається за рішенням суду, при цьому накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження майна не є забороною для передачі вказаного нерухомого майна належного відповідачу в оренду іншим особам з метою отримання прибутку.

Як встановлено судом, між сторонами дійсно виник спір, сума заборгованості є значною, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та може розпорядитися належним йому майном, а відтак суд вважає, що дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає, що заява є обґрунтованою та маються підстави для вжиття заходів забезпечення позову до виконання рішення суду, шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м., житловою площею 77,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить ОСОБА_2 та нежитлові будівлі лат. «А», площею 588,0 кв.м. та літ. «В», площею 259,0 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 2629239, які належать приватному підприємству «Бджілка» (адреса: 09170, Київська область, Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Миру, 1а/1, ).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 - 153 Цивільного процесуального кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), про забезпечення позову - задовольнити повністю.

Забезпечити позов у цивільній справі № 376/1886/22; провадження 2/376/1079/2022 за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м., житловою площею 77,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить ОСОБА_2 ;

- нежитлові будівлі лат. «А», площею 588,0 кв.м. та літ. «В», площею 259,0 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 2629239, які належать приватному підприємству «Бджілка» (адреса: 09170, Київська область, Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Миру, 1а/1, ).

Заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб відчужувати, передавати, в заставу, іпотеку, іншим чином обтяжувати зазначене нерухоме майно та ініціювати вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна та юридичної особи - Приватного підприємства «Бджілка» в тому числі, але не виключно, подавати будь-які заяви відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Заборонити суб`єктам державної реєстрації, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вчиняти/здійснювати проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом відносно/щодо Приватного підприємства «Бджілка» (ідентифікаційний код ЄДР: 31678591) в тому числі, але не виключно, реєстрацію, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи підприємства, а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, зокрема, але не виключно, про зміну засновників товариства та їх часток, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією права власності на вказані об`єкти нерухомості.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали надіслати позивачу та/або його представнику для звернення до виконання. Копію ухвали також надіслати відповідачу та його представнику для відома.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський