Справа № 442/6029/22
Провадження № 2/442/1237/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що він є позивачем до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Вказує, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2022 розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі сторонами набуто наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 без відома заявника змінила замки на дверях у вищезгаданому житловому будинку, де він зареєстрований та проживає. Оскільки у відповідача є намір незаконно відчужити зазначене майно третім особам, вважає, що є необхідність у терміновому забезпеченні позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Зазначає, що накладення арешту на майно, одним із власників яких є ОСОБА_1 , виключає ймовірність спричинення збитків іншим особам. Підстави для застосування судом зустрічного забезпечення відсутні. Враховуючи, що відчуження спірного нерухомого майна може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду за його позовом про поділ спільного майна подружжя, просить накласти арешт із забороною відчуження нерухомого майна, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири та житлового будинку, зобов`язати відповідача не перешкоджати у доступі ОСОБА_1 до житлового будинку.

Із урахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову вбачається, що такий є позивачем у справі про поділ спільного майна подружжя, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник просить постановити ухвалу, якою накласти арешт із забороною відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо згаданого нерухомого майна; зобов`язати відповідача не перешкоджати у доступі ОСОБА_1 до згаданого житлового будинку.

Проте, до позовної заяви заявник долучив лише паспорт громадянина України ОСОБА_1 , з якого вбачається, що місце проживання останнього зареєстровано 12.11.2014 за адресою: АДРЕСА_3 , а також довідку ТОВ «ТКО» «Комфорт-Сервіс» від 28.07.2014 за № 4335 про те, що ОСОБА_2 на АДРЕСА_4 , не зареєстрована; являється власником згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2012.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви з додатками, заявником не надано суду доказів, які б підтверджували право власності будь-кого зі сторін на вказане майно на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову, крім цього, твердження позивача про ускладнення чи неможливість виконання рішення суду у разі його задоволення судом є лише припущенням останнього, а відтак судом до уваги не приймаються.

Суд звертає увагу позивача на те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.5 даної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, без надання доказів на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову неможливо встановити власника спірного майно на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову, а тому такі заходи можуть спричинити порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.Також, позивачем у заяві про забезпечення позову не доведено належними та допустимим доказами, що відповідачем вчиняються хоча б якісь дії, які можуть призвести до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль. Враховуючи викладене, приходжувисновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 149, 150, 153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Марія Грицай