Справа № 180/721/22
РІШЕННЯ

IMEHEM УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН СЕРВІС», якому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було відступлено право вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право вимоги на підставі договору про відтуплення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.01.2018 року, заборгованість за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року в сумі 14700 грн. 36 коп., у т.ч. прострочену заборгованість за сумою кредиту 3997 грн. 53 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 8702 грн. 83 коп., строкову заборгованість за штрафами і пенями 2000 грн., плату за вчинення виконавчого напису 1200 грн., а всього 15900 грн. 36 коп.

Заперечуючи проти правомірності вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса позивач посилався на те, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, оскільки не було надано оригіналу кредитного договору 180652038 від 19.08.2019 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОГА» та ОСОБА_1 ; були відсутні докази використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та відсутній підпис товариства на договорі, що вказує на непогодження сторонами умов договору за яким стягнуто заборгованість згідно виконавчого напису. Також нотаріусу не було надано виписки з рахунку боржника, а надана виписки за один день 05.08.2020 року не є належним документом, що підтверджує розмір та безспірність заборгованості, оскільки не дає можливість встановити дату її виникнення, суму виданих коштів, погашення боргу. До того ж сторони мали намір укласти договір на суму 1000 грн., проте у виписці значиться сума основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 3997 грн. 53 коп. Крім того, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не направлялось на адресу позивача повідомлення з вимогою сплатити борг, виконавчий напис було вчинено за договором, який нотаріально не посвідчувався.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651; стягнути з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» безпідставно стягнуті з позивача під час примусового виконання виконавчого листа кошти в сумі 1355 грн. 50 коп. та з приватного нотаріуса Горай О.С. грошові кошти в сумі 1703 грн. 42 коп., які були стягнуті з позивача під час виконавчого провадження на витрати останнього, як збитки, завдані з вини приватного нотаріуса. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

16.08.2022 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній посилаючись на допущену в первісному позові описку, остаточно просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651; стягнути з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» безпідставно стягнуті з позивача під час примусового виконання виконавчого листа кошти в сумі 13554 грн. 82 коп. та з приватного нотаріуса Горай О.С. грошові кошти в сумі 1703 грн. 42 коп.; стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2022 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2022 року було прийнято заяву представника позивача від 16.08.2022 року про збільшення позовних вимог.

В призначене судове засідання позивач та його представник не з`явились. В наданій заяві представник позивача просив розглянути справу за їх відсутності, зазначивши про підтримання заявлених позовних вимог та просивши їх задовольнити.

Відповідачі та третя особа за викликами до суду повторно не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили, заяв по суті справи не надали.

Враховуючи подану представником позивача заяву, неодноразову неявку відповідачів та третьої особи, суд з урахуванням положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності учасників, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути зі ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 180652038 від 19.08.2019 року, укладеним із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником якого згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.01.2018 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року в сумі 14700 грн. 36 коп., у т.ч. прострочену заборгованість за сумою кредиту 3997 грн. 53 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 8702 грн. 83 коп., строкову заборгованість за штрафами і пенями 2000 грн., плату за вчинення виконавчого напису 1200 грн., а всього 15900 грн. 36 коп.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» н отаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пп.1.1.,1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Підпунктом 3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачами, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не було надано нотаріусу документів, які б свідчили про безспірність заборгованості та взагалі про наявність останньої, періоду виникнення та сум по кожному платежу.

Згідно п.1.1 договору №180652038 від 19.08.2019 року вбачається, що сторонами було погоджено надання споживчого кредиту в сумі 1000 грн., в той час як за оспорюваним виконавчим написом було стягнуто прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3997 грн. 53 коп.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік), передбачено стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 2 вказаного Переліку було встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначений Перелік було доповнено пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з цим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано нечинною та незаконною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

З огляду на це, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався п.2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки кредитний договір №180652038 від 19.08.2019 року нотаріально не посвідчувався, документи, які свідчать про безспірність заборгованості та наявність останньої нотаріусу не надавались, вказане свідчить про вчинення оспорюваного виконавчого напису за відсутності передбачених для цього законних підстав.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц.

В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651.

Стосовно позовних вимог щодо повернення стягнутих за виконавчим написом коштів, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту ст.1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов?язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Відповідні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20, від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі №910/16664/18.

Таким чином, оскільки виконавчий напис, вчинений 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №53651, визнається таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави набуття відповідачем в особі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» грошових коштів, стягнутих на його користь з позивача в рамках виконавчого провадження та останні підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис від 28.09.2020 року було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., постановою якою від 09.02.2021 року було відкрито виконавче провадження №64421885.

В рамках примусового виконання за відповідними постановами із заробітку позивача було стягнуто кошти в сумі 15258 грн. 24 коп., з яких 13554 грн. 82 коп. стягнуто на користь стягувача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а кошти в сумі 1703 грн. 42 коп. стягнути в якості витрат виконавчого провадження (347 грн. 92 коп.) та основної винагороди приватного виконавця (1355 грн. 50 коп.).

З урахуванням вищенаведеного, з відповідача в особі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 13554 грн. 82 коп., які фактично було стягнуто на користь вказаного відповідача в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, задовольнивши позовні вимоги і у цій частині.

Стосовно заявлених вимог про стягнення з приватного нотаріуса Горай О.С. грошових коштів в сумі 1703 грн. 42 коп., які були стягнуті з позивача під час виконавчого провадження на витрати останнього, як збитки, завдані з вини приватного нотаріуса, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною 7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, за фактичних обставин справи кошти в сумі 1703 грн. 42 коп. не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України та питання про їх повернення має вирішуватись приватним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в особі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1984 грн. 80 коп. (по 992 грн. 40 коп. за дві задоволені вимоги немайнового та майнового характеру: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів).

В частині стягнення витрат на правову допомогу питання не вирішується, в зв`язку із поданням представником позивача заяви про надання відповідних доказів згідно ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,50,87,88 Закону України «Про нотаріат», «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, пп.1.1.,1.2 п.1, пп.2.3 п.2, пп.3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, ст.ст.15,16,22,1212 ЦК України, ст.ст.27,45 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим №53651.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (02094, м.Київ, бульвар Верховної Ради, буд.34, офіс 511, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживаючого: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) стягнуті за виконавчим написом нотаріуса кошти в сумі 13554 грн. 82 коп., а також судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак