Справа № 143/453/22
УХВАЛА

Іменем України

14.06.2022 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., ознайомившись із позовною заявою керівника Немирівської окружної прокуратури (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область, 22800), поданої в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 77, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21000), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ФГ «Савлук Антона Володимировича» (вул. Першотравнева, 44, с. Павлівка, Вінницький район, Вінницька область, 22260), про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки, та заявою про забезпечення позову, -

Встановив:

10.06.2022 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява керівника Немирівської окружної прокуратури, подана в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , ФГ «Савлук Антона Володимировича» про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки.

В позовній заяві керівник Немирівської окружної прокуратури просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-23217/15-19-СГ від 02.12.20219 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :07:002:0023, що розташована на території Погребищенської територіальної громади Вінницького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства;

- витребувати у ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , та Фермерського господарства «Савлука Антона Володимировича», вул. Першотравнева, 44, с. Павлівка Вінницького району Вінницької області, ЄДРПОУ 3312714, на користь територіальної громади Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :07:002:0023, що розташована на території Погребищенської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства.

Одночасно з пред`явленням позову керівник Немирівської окружної прокуратури подав заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що підставою для звернення до суду з вказаним позовом є порушення вимог закону при вибутті земельної ділянки державної форми власності у приватну.

Земельна ділянка поза волею власника, тобто держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вибула з державної власності.

Власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_1 , яка може розпоряджатися нею на власний розсуд, в тому числі відчужувати, об`єднувати, здійснювати поділ, змінювати цільове призначення тощо.

З огляду на викладене, на думку прокурора, існує очевидна небезпека відчуження земельної ділянки або її подальша забудова чи зміна природніх властивостей, поділу чи об`єднання, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави або ускладнить цей процес, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову в майбутньому.

Також звертає увагу суду на те, що звернення прокурора із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку спрямоване на задоволення суспільної потреби при вирішенні суспільно значимого питання законності відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення з власності територіальної громади.

Поряд із цим, прокурор стверджує, що якщо під час розгляду справи або набрання законної сили рішенням суду відповідач (власник) відчужить у будь-який спосіб спірну земельну ділянку на користь інших осіб, то це зумовить необхідність звернення до суду з іншими позовами до інших відповідачів, що фактично унеможливить ефективний захист інтересів держави.

В той же час, на погляд прокурора, поділ чи об`єднання ділянки призведе до формування нового об`єкту цивільних прав і ускладнить повернення предмету спору державі.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 149, 150 ЦПК України, просить забезпечити позов шляхом:

-накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки;

-заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на поділ чи об`єднання спірної земельної ділянки;

-заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання спірної земельної ділянки.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї документи та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пунктах 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за її позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За загальним правилом, закріпленим у ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу чи іншим особам здійснювати певні дії.

Як встановлено судом, заява керівника Немирівської окружної прокуратури не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, у заяві про забезпечення позову наведені лише загальні міркування та припущення стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до можливого відчуження відповідачем спірної земельної ділянки, її поділу чи об`єднання, та наступної неможливості ефективного захисту прав позивача.

Однак, самі лише припущення заявника стосовно того, що подальші можливі дії відповідача ОСОБА_1 будуть спрямовані на здійснення відчуження означеної земельної ділянки, її поділу чи об`єднання, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

В той же час, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Проте, у матеріалах справи відсутні відомості в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 здійснює намір та має реальну можливість відчужити спірне майно на користь третіх осіб, як і відсутні дані, що остання здійснює будь-які дії, які зазвичай передують та необхідні при укладенні правочину по відчуженню земельної ділянки (наявність потенційних покупців, повідомлення у засобах масової інформації про продаж об`єкту, огляд майна покупцями, отримання Витягу з Державного земельного кадастру, виготовлення документації щодо експертної грошової оцінки земельної ділянки тощо). Також у заяві про забезпечення позову не обумовлено, що відповідач замовила чи почала виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу чи об`єднання земельних ділянок, як врегульовано пунктом «й» ч.2 ст.25 ЗУ «Про землеустрій».

З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити керівнику Немирівської окуржної прокуратури у забезпеченні його позову, поданого в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , ФГ «Савлук Антона Володимировича» про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя