Єдиний унікальний номер 341/1875/21
Номер провадження 2-др/341/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гаполяка Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Кулачка Тараса Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» про видачу судового наказу на стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

встановив:

Судовим наказом, виданим 08 жовтня 2021 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Житлосервіс-Солом`янка» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 29 835 гривень 56 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області постановленої в особі судді Гаполяка Т.В. від 16 листопада 2021 року, судовий наказ скасовано. Роз`яснено заявнику його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Кулачок Т.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Зазначає, що ОСОБА_1 понесено судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу в розмірі 113 гривень 50 копійок та на професійну правничу допомогу, за складання заяви про скасування судового наказу в розмірі 5 000 гривень. З огляду на скасування судом судового наказу, судові витрати підлягають стягненню з заявника - ТзОВ «Житлосервіс-Солом`янка».

Представником заявника ОСОБА_2 скеровано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, яким представник заяву заперечив. Заперечуючи заяву представник покликається на те, що після скасування згаданого судового наказу ТзОВ «Житлосервіс-Солом`янка» реалізоване право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Спір на даний час не вирішено, відтак відсутні передумови для вирішення питання розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При вирішенні питання ухвалення додаткового рішення, судом не відшукано необхідності викликати сторони в судове засідання.

Приймаючи рішення по суті заяви, суд враховує наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48ЦПК України).

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина 2 статті 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Указаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 статті 137 ЦПК України, визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами частини 8 статті 141ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

У справі наказного провадження, що розглядається, суд скасував судовий наказ, що свідчить про те, що боржник - особа, з якої кредитор просить вчинити стягнення, не згоден з заявленими вимогами матеріально заінтересованою особою кредитором (стягувачем) - особою, яка звернулася до суду. Отже, спір між стягувачем та кредитором суд не вирішував, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З огляду на приписи частини 2 статті 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини 2 статті 160 ЦПК України, передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Таким чином, саме по собі звернення кредитора (заявника) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Більш того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, та за правилами наказного провадження стягувач по справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат - стягнення сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 137, 260, 261 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Кулачка Тараса Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат - стягнення сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та витрат на професійну правничу допомогу

-залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 27 вересня 2022 року.

СуддяТарас ГАПОЛЯК