Справа № 362/762/22
Провадження № 4-с/362/8/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбель М.М.,

за участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Самойловської Яни Анатоліївни,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною скаргою, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Самойловської Я.А. - протиправними, та скасувати всі постанови, прийняті у рамках виконавчого провадження № 67236675.

Свої вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що 17 грудня 2020 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було постановлено заочне рішення у справі № 362/4110/19 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з внуками та встановлення способу участі діда та баби у спілкуванні з внуками. 28 вересня 2021 року Київський апеляційний суд постановив рішення, яким рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року скасувано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. В подальшому, 22.10.2021 року старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Самойловської Я.А. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 362/4110/19. Однак ОСОБА_1 вважає, що виконавче провадження було відкрито не на підставі виконавчого листа, а на підставі постанови суду у цивільній справі, яка на його думку не відповідає вимогам, які встановлені для виконавчих документів.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак його неявка не перешкоджаює розгляду скарги.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, про слухання справи у його відсутність, та письмові заперечення щодо задоволення скарги.

Представник Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, про слухання справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №67236675, з виконання Постанови Київського апеляційного суду №362/4110/19 від 28.09.2021 року.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

За правиламим ч.1, п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд захищенестаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Частинами другою, третьоюстатті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами є виконавчі листи, що видаються судами; накази господарських судів; ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом; інші документи, визначені у частині другій статті 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, посилання ОСОБА_1 , що виконавче провадження було відкрито не на підставі виконавчого листа, а на підставі постанови суду, є необгрунтованим.

Більш того, ОСОБА_1 просить визнати дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Самойловської Я.А. - протиправними, та скасувати всі постанови, прийняті у рамках виконавчого провадження № 67236675, однак не зазначає, які саме постанови він просить скасувати, та в чому саме визначається їх протиправність, а тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що за вказаних обставин скарга є необгрунтовано та недоведеною, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Ковбель