Справа № 285/5774/21
провадження у справі № 2/0285/82/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі: позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач 1 ОСОБА_3 ,

відповідач 2 ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,-

встановив:

04.11.2021 року ОСОБА_7 позивач у справі, звернулася до суду з позовною заявою та просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 35,8 м.кв.

В обґрунтування позову зазначила, що з ОСОБА_8 з 30.12.1966 року по 10.08.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після смерті останнього вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя, зокрема, на житловий будинок по АДРЕСА_1 , однак їй відмовлено у його видачі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Тому вона звернулася до суду з даним позовом (а.с.1-4).

05.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій.

Судові засідання у справі неодноразово відкладалися з різних причин за клопотаннями учасників у справі.

29.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.06.2022 року представником відповідача 2 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.98).

У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, які просили задовольнити.

Відповідач 1 позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити.

Відповідач 2 та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. застосувавши строки позовної давності.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилається як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 30.12.1966 року по 10.08.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6,9-10).

Відповідач 1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідач 2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є їх дітьми (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Згідно довідки старости Новоград-Волинської територіальної громади виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 11 від 10.01.2022 року за ОСОБА_8 рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 1970 року побудови (а.с.51).

Із довідки КП Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації № 1001 від 17.06.2021 року слідує, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.18).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок з погосподарськими спорудами по АДРЕСА_1 роком побудови житлового будинку та частини погосподарських споруд зазначено 1970 рік, інша частина погосподарських споруд 1975 рік (а.с.15-17).

Також встановлено, що 25.07.1990 року складено Акт, згідно якого ОСОБА_7 виділено кімнату житловою площею 24 м2 у будинку ОСОБА_8 (а.с.20).

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд виходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України) та Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК Української РСР), які діяли на час виникнення правовідносин між сторонами у справі.

Так, статтею 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або

грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відтак, оскільки спірний будинок, який рахується за ОСОБА_8 значиться 1970 року побудови та частина погосподарських споруд 1975 року побудови, та те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у період з 30.12.1966 року по 10.08.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у силу норм КпШС України, суд приходить до висновку, що спірне майно було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Із змісту ст. 29 КпШС України слідує, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

За статтями 71, 76, 80 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), також встановлюється у три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Статтею 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує.

Аналіз вище наведеного положення закону свідчить про те, що власник зобов`язаний цікавитись майном, дбати про його стан, вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, з метою оформлення права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що розглядається, позивач звернулася до суду із заявою про відновлення порушеного права лише у 2021 році, тобто через 29 років після розірвання шлюбу із ОСОБА_8 . При цьому позивач знала, що житловий будинок по АДРЕСА_1 рахується за останім, чим пропустила трирічний строк позовної давності за даними вимогами про застосування яких, у тому числі, заявляє представник відповідача 2.

При цьому, суд не бере до уваги Акт від 25.07.1990 року розподілу майна ОСОБА_8 , яким виділено позивачу ОСОБА_7 кімнату житловою площею 24 м2 у будинку ОСОБА_8 , оскільки з останнього не зрозуміло чи враховані при виділі кімнати інтереси інших членів колгоспного двору, зокрема: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідача 1 ОСОБА_3 та відповідача 2 ОСОБА_4 . Так відповідно до довідки старости Новоград-Волинської територіальної громади виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 10 від 10.01.2022 року спірне господарство згідно погосподарської книги № 6 Дідовицької сільської ради на 1986 1990 роки, зокрема, житловий будинок по АДРЕСА_1 , відносилося до типу колгоспний двір. Також, згідно даної довідки, ОСОБА_7 вибула в м. Новоград-Волинський 01.10.1987 року (а.с.52).

Саме з цих підстав представником відповідача 2 в інтересах відповідач 2 оспорюється даний Акт.

Тому суд не погоджується з твердженнями представника позивача про те, що спір щодо розподілу майна згідно Акту від 25.07.1990 року був відсутній .

Крім того, будь- яких дій щодо оформлення права власності виділеного майна згідно вище зазначеного Акту від 25.07.1990 року позивач ОСОБА_7 не вчинила, у тому ж числі, за життя ОСОБА_10 .

З огляду на дані обставини, суд приходить до переконання, що позивачу ОСОБА_7 було відомо що спірний житловий будинок рахується за ОСОБА_8 , а тому з урахуванням того, що вона з позовом до суду звернулася зі спливом двадцяти дев`яти років після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 , суд відмовляє у його задоволенні, застосувавши позовну давність у даних правовідносинах.

У силу ч. 141 ЦПК України судовий збір у справі з відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 35,8 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 ),

відповідач 1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 ),

відповідач 2 ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 29.09.2022 року.

Головуюча А.В.Михайловська