КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4322/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у складі судді Колесника О.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін Петро Олександрович про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що 23.06.2012 АТ «Укрсоцбанк» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 811 501, 14 Євро, вирішено питання судових витрат.

15.01.2020 судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь правонаступника АТ «Укрсоцбанк» -АТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 в розмірі 811 501, 14 євро, оскільки ОСОБА_1 виконав перед ОСОБА_2 який набув право вимоги за вказаним кредитним договором свої зобов`язання, передбачені договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та Іпотечним договором № 04/1-305 від 07.07.2006 в повному обсязі, а отже обов`язки ОСОБА_1 в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України є припиненими.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконавчий лист №753/3403/18 виданий 15.01.2020 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №380/882/06-Пі від 27.06.2006 року в розмірі 811 501,14 Євро таким, що не підлягає виконанню. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін П.О. посилаючись на не неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Вказує, що районним судом не з`ясовано, що як на момент подачі заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню так і на момент постановлення оскаржуваної ухвали виконавче провадження №60995007 з виконання відповідного виконавчого документа перебувало в стані «Завершено» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернуто на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа). За виконавчим документом вже відбулося часткове виконання, вартість нежитлового приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , що набуте стягувачем 11.02.2021, тобто в період примусового виконання, вже враховано виконавцем в рамках виконавчого провадження №60995007, а залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом зменшений з 633 372,35 Євро (EUR) до 284 362,24 Євро (EUR), тобто на вартість переданого майна 349 010,11 Євро (EUR), про що виконавцем винесено відповідні процесуальні документи та зроблено відповідну відмітку на виконавчому документі.

Зазначено, що

відсутні будь-які правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у розумінні вимог та порядку передбаченому статтею 432 ЦПК України, оскільки в матеріалах виконавчого провадження не міститься інформація та/або документальні підтвердження виконання ОСОБА_1 обов`язків, що визначені виконавчим документом (сплати/стягнення відповідної суми заборгованості) у повному обсязі.

Також в рахунок погашення боргу саме на стадії примусового виконання судом, при розгляді справи, мали бути застосовані/враховані норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частина восьма статті 26 Закону, щодо порядку передачі боржником стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом арештованого в рамках відповідного виконавчого провадження майна, та стаття 39 Закону, щодо наслідків відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням боржником. Проте, судом при постановленні оскаржуваної ухвали вищезазначені норми Закону не враховані/ не застосовані.

Крім того, вказано, що у порушення вимог частини другої статті 128 ЦПК України, судом не повідомлено учасника справи приватного виконавця округу міста Києва Барладіна П.О. про дату, час і місце судового засідання, водночас оскаржуваною ухвалою прийнято рішення про права, інтереси та (або) обов`язки останнього, який фактично не був залучений судом до участі у справі, зокрема про його право на стягнення з боржника (заявника) основної винагороди.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Чацкіс Н.М. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Чацкіс Н.М. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягають задоволенню.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 по справі №753/3403/18 позов AT "Уксоцбанк" про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено й стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь AT "Уксоцбанк": заборгованість за кредитним договором №380/882/06-Пі від 27.06.2006 в розмірі 811501 євро 14 центів, з яких: 551 014,88 євро заборгованості за кредитом та 260 486,26 євро заборгованість за відсотками; 3 219 грн судового збору (а.с. 88-91 т.4).

У порядку правонаступництва та за клопотанням представника АТ "Альфа-Банк", AT "Укрсоцбанк" було замінено на АТ "Альфа-Банк". Про вказане, безпосередньо зазначається у Постанові Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по справі №753/3403/18, якою апеляційну скаргу представника заявника та ОСОБА_3 було задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2019 було скасовано та постановлено нове рішення про часткове задоволення позову AT "Альфа-Банк", яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором №380/882/06-Пі від 27.06.2006 в розмірі 811 501 євро 14 центів, з яких 551 014,88 євро заборгованість за кредитом та 260 486,26 євро заборгованість за відсотками (а.с. 8-12 т.5).

Встановлено, що 15.01.2020 Дарницьким районним судом м. Києва по справі №753/3403/18 було видано виконавчий лист (а.с. 81 т.7).

Відповідно до справи, 16.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. було відкрито виконавче провадження №60995007 на підставі виконавчого листа №753/3403/18, виданого 15.01.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором №380/882/06-Пі від 27.06.2006 року в розмірі 811 501 євро 14 центів (а.с. 82 т. 7).

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №753/3403/18 зменшено розмір процентів за користування кредитом, стягнених судом апеляційної інстанції, з 260 486,26 Євро до 82559,47 Євро, а отже зменшено і розмір загальної заборгованості ОСОБА_1 з 811 501,14 євро до 633 372,35 євро (а.с. 184-190 т.5)

07.07.2006 року AT "Уксоцбанк" та заявник уклали іпотечний договір №04/1-305, відповідно до якого предметом іпотеки є нежитлові приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №20) (в літері "А ") на другому поверсі - офіс загальною площею 374.7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-33 т.7).

22.01.2021 року AT "Альфа-Банк" уклало з ТОВ "ФК "АМБЕР" договір факторингу №2-Ф/21. Згідно з п. 1.1 додатку 1 цього договору, AT "Альфа-Банк" передало ТОВ "ФК "АМБЕР" право грошової вимоги за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №380/882/06-Пі від 27.06.2006 (а.с. 225-228 т.5).

Відповідно до п.1.2. додатку 1 цього договору, AT "Альфа-Банк" " також передало ТОВ "ФК "АМБЕР" права грошової вимоги за основним договором забезпечені іпотекою відповідно до іпотечного договору №04/1-305 від 07.07.2006 та договорами від 20.09.2007 та 17.04.2008 про внесення змін до Іпотечного договору №04/1-305 (а.с. 229 т.5).

Цього ж дня AT "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "АМБЕР" уклали договір відступлення (передачі) прав за іпотечним договором №04/1 - 305 від 07.07.2006

22.01.2021 ТОВ "ФК "АМБЕР" уклало з ОСОБА_2 договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань. Згідно з п.п. 1.1.3, 1.1.7, 2.1 цього договору, ТОВ "ФК "АМБЕР" передало ОСОБА_2 , право вимоги за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №380/882/06-Пі від 27.06.2006 (а.с. 231-233 т.5).

Цього ж дня ТОВ "ФК "АМБЕР" з ОСОБА_2 уклали договір відступлення (передачі) прав за іпотечним договором №04/1 - 305 від 07.07.2006.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 є новим кредитором за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 року та новим іпотекодержателем за іпотечним договором №04/1-305 від 07.07.2006 року, так як до перейшло право вимоги за вищезазначеними договорами, а також право стягувача у виконавчому провадженні №60995007.

Вказане також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2021, про те, що ОСОБА_2 як новий кредитор та іпотекодержатель за іпотечним договором №04/1-305 від 07.07.2006, зареєстрував право власності на нежитлове приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 44 т.7).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі №753/2585/21 було змінено стягувана AT "Альфа-Банк" на ОСОБА_2 у виконавчому листі №753/3403/18, що виданий 15.01.2020 Дарницьким районним судом м. Києва в цивільній справі №753/3403/18 за позовом АТ "Альфа Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, а фактично змінено стягувача у виконавчому провадженні №60995007 з AT "Альфа-Банк" на ОСОБА_2 (а.с.45-45 т.7).

23.03.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження по виконавчому провадженню №60995007, якою замінено стягувача - AT "Альфа-Банк" на ОСОБА_2 (а.с. 47 т.7).

Відповідно до змісту розписки ОСОБА_2 підтвердив, що набуттям 11.02.2021 права власності на нежитлове приміщення з №1 по №20 в літері "А", об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 374.7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , яке виступає єдиним предметом іпотеки по іпотечному договору №04/1-305 від 07.07.2006 року та з урахуванням положень ст.36 та ст.37 Закону України "Про іпотеку", одержав від ОСОБА_1 виконання зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та за іпотечним договором №04/1-305 від 07.07.2006 в повному обсязі (а.с. 48 т.7).

Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна П.О. від 19.04.2021 передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №753/3403/18 іпотечне майно - нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №20) (в літері "А ") , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.162,163 т.7).

Постановою приватного виконавця від 07.09.2021 виконавчий документ повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.165,166 т.7).

Звертаючись у суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник ОСОБА_1 посилається на наявність вказаної вище розписки від 24.02.2021, якою ОСОБА_2 підтвердив про набуттям 11.02.2021 права власності на нежитлове приміщення, що є предметом іпотеки та виконання зобов`язання за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та Іпотечним договором № 04/1-305 від 07.07.2006 у повному обсязі.

Перевіряючи законність постановленої ухвали, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, за змістом положень ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Саме такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст. 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України).

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом - статтями 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ст. 605 ЦК України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, враховуючи імперативні приписи ст. 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 432 ЦПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав, які надають виконавцю право закінчити виконавче провадження, до таких випадків, зокрема, належить, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наведене свідчить, що чинне законодавство не забороняє сторонам досягти домовленості щодо припинення зобов`язання після прийняття судового рішення та відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Разом з цим, Закон України «Про виконавче провадження» містить вимоги, дотримання яких є обов`язковим для закінчення виконавчого провадження у тих випадках, коли судове рішення виконано у спосіб інший, ніж зазначено у виконавчому документі (відповідні висновки сформульовані у постанові Київського апеляційного суду від 02.08.2021 у справі № 756/18189/14-ц /провадження № 6/756/560/21/).

Встановлено, що новим кредитором за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 та Іпотечним договором № 04/1-305 від 07.07.2006 є ОСОБА_2 , який зареєстрував з собою право власності на нежитлові приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №20) (в літері "А ") на другому поверсі - офіс загальною площею 374.7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаними договорами перед ОСОБА_2 було надано розписку останнім про одержання виконання в повному обсязі, а тому доводи з апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує письмове пояснення, адресоване ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції, в якому зазначено про припинення обов`язків ОСОБА_1 перед ним, новим стягувачем, у повному обсязі у позасудовому порядку, на підставі ст.ст. 36, 37 Закону «Про іпотеку» шляхом набуття ним 11.02.2021 права власності на іпотечне майно (а.с. 241-217 т.7).

Він, ОСОБА_2 , визнає факт припинення зобов`язань ОСОБА_1 перед ним, як стягувачем у повному обсязі та указує, що на момент винесення приватним виконавцем постанови та акту від 19.04.2021 іпотечне майно вже тривалий час - з 11.02.2021 належало йому як стягувачу на праві приватної власності.

Зазначає, що на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань та договору відступлення (передачі) прав за іпотечним договором від 22.01.2021 він став кредитором та іпотекодержателем за зобов`язаннями ОСОБА_1 й 11.02.2021 у позасудовому порядку відбулося виконання боржником зобов`язань шляхом реєстрації за ним, стягувачем права власності на предмет іпотеки.

У виконавчому провадженні проведено заміну стягувача з АТ «Альфа Банк» на ОСОБА_2 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2021, тобто коли обов`язки заявника перед ним були припинені. Зазначене виключало можливість реалізації його прав у виконавчому провадженні, як стягувача.

З огляду на викладені обставини та пояснення ОСОБА_2 , колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про виконання ОСОБА_1 основного зобов`язання у повному обсязі, а отже обов`язки останнього перед стягувачем в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України, є припиненими.

Доводи апеляційної скарги, про те, що у порушення вимог частини другої статті 128 ЦПК України, судом не повідомлено приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Барладіна П.О. про дату, час і місце судового засідання, водночас оскаржуваною ухвалою прийнято рішення про права, інтереси та (або) обов`язки останнього з причин залучення судом до участі у справі, колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки ці твердження спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких процесуальне становище приватного виконавця було визначено у якості заінтересованої особи, а про дату розгляду справи скаржника було повідомлено шляхом направлення судового повідомлення за місцем реєстрації приватного виконавця (а.с.134,136 т.7).

При цьому, колегія суддів враховує й ту обставину, що згідно матеріалів справи, після набуття ОСОБА_2 повноважень стягувача, виконання зобов`язання ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відбулося у позасудовому порядку, у відповідності до положень ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та без будь-якого сприяння приватного виконавця.

Крім того, як зазначає сам приватний виконавець в своїй апеляційній скарзі, що як на момент подачі заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню так і на момент постановлення оскаржуваної ухвали виконавче провадження №60995007 з виконання відповідного виконавчого документа перебувало в стані «Завершено» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернуто на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа).

Не приймає колегія суддів до уваги й твердження апеляційної скаргипро те, що в матеріалах виконавчого провадження не міститься інформація та/або документальні підтвердження виконання ОСОБА_1 обов`язків, що визначені виконавчим документом (сплати/стягнення відповідної суми заборгованості) у повному обсязі, оскільки предметом вказаної справи не є встановлення факту стягнення чи не стягнення коштів боржника в рамках виконавчого провадження.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції в цій справі, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: