справа № 462/2154/22
УХВАЛА

18 травня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Білогорський» про визнання незаконним рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу «Білогорський»,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів (зборів уповноважених) Гаражного кооперативу «Білогорський», оформлене протоколом №1/21 від 24.10.2021.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі

Згідно зі статтями 85, 86 ЦК України, статей 6 та 19-1 Закону «Про кооперацію» ГК «Білогорський» належить до непідприємницьких товариств.

28 березня 2014 року набрав чинності Закон України від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близьку за змістом норму містить пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

Згідно з частиною першою статті 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом.

Відповідно до статті 1 Закону кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Згідно зі статтею 6 Закону кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 748/485/18.

Гаражний кооператив «Білогорський» є добровільним об`єднанням його членів для обслуговування та функціонування гаражів-стоянок автомоблілів та мотоциклів, заснований 15 березня 1968 року та є правонаступником гаражно-будівельного кооперативу «Білогорський».

Позивачем ОСОБА_1 , як членом кооперативу, пред`явлені позовні вимоги до відповідача Гаражного кооперативу «Білогорський». Предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів (зборів уповноважених) Гаражного кооперативу «Білогорський», оформлене протоколом №1/21 від 24.10.2021.

Таким чином, спір між сторонами, позивачем ОСОБА_1 , який є членом кооперативу, та відповідачем, пов`язаний із здійсненням управління та діяльності Гаражного кооперативу «Білогорський», відтак такий є корпоративним.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанова Великої Палати Верховного Суду від: 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293 гс 18), 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а (провадження № 11-801 апп 19), 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15 (провадження № 11-1106 апп 19), 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59 гс 20), 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) та постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 501/2401/19 (провадження № 61-3798св21) та у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 61-12914св21.

За правилами пункту першого частини першої ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням вищенаведеного, виходячи із обґрунтування позовних вимог, суб`єктного складу сторін, враховуючи предмет спору та характер спірних правових відносин, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки місцевому загальному суду не підвідомчі, так як відносяться до юрисдикції господарських судів згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 186, 293, 315 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Білогорський» про визнання незаконним рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу «Білогорський».

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

.

.