Справа № 211/1298/20
Провадження № 2/211/97/22
16 травня 2022 року Довгинцівський суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: Сарат Н.О.,
при секретарі: Зоріній С.М.,
у відсутність сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку Криворізького відділення знаходився ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Закону України №1105 ОСОБА_2 отримував щомісячні страхові виплати на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України»
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Ухвалою суду від 09.06.2020 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Недоліки усунуто.
23.11.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.
19.04.2021 року за заявою представника позиваяа судом витребувано з ПАТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо руху коштів на рахунку померлого ОСОБА_2 та Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори чи приймалась спадщина після смерті ОСОБА_2 .
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку 26.08.2021 року справу прийняла до свого провадження судді Сарат Н.О.
У судове засідання сторони повторно не з`явилися.
Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, правом подання відзиву на позов не скористався.
Суд, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 перебував на обліку Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV, отримував щомісячні страхові виплати.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
Відповідно до п.1.11 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 №11, страхова виплата припиняється у випадках передбачених ст.46 Закону №1105, у разі смерті отримувача страхових виплат та в інших випадках.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.10 Закону №1105 Фонд зобов`язаний стягувати надмірно виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області просить стягнути ці грошові кошти з ОСОБА_1 (сина померлого ОСОБА_2 ) мотивуючи це тим, що останній разом з померлим мешкав за однією адресою та після смерті ОСОБА_2 відповідач скористався платіжною карткою померлого та використав кошти, які були перераховані останньому.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Відповідно дост.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
Стаття 129Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
Відповідно до статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV (далі - Закон №1105) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Відповідно Закону №1105 загальнообов`язкове державне соціальне страхування -система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Згідно з ч.1 ст. 36 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страховок випадку.
Реалізуючи своє право, визначене Законом №1105, потерпілі на виробництві та члени їх сімей отримують призначені їм суми страхових виплат за власним вибором особисто поштовим переказом або через банківські установи.
Відповідно дост.1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно дост.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від у справі № 541/1153/17, провадження № 61-654св18.
Згідно матеріалів справи, а копії акту щодо встановлення місця проживання спадкоємців ( родичів) померлого ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 та померлий ОСОБА_2 був зареєстрований за вищезазначеною адресою, адреса їх проживання є спільною ( а.с. 121).
Однак, проживання зазначених осіб за однією адресою не підтверджує факту отримання грошових коштів відповідачем.
Згідно копії матеріалів спадкової справи наданої на викоання ухвали суду приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О., що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак йому у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки нотаріусу не подані документи, що підверджують право власності на спадкове майно.
Позивачем не надано підтверджень, щодо звернень до органу поліції по факту перевірки незаконного заволодіння грошовими коштами, які були перераховані на банківську картку померлого ОСОБА_2 .
Виходячи із норм статті 1212 ЦК України, правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справа № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19) міститься висновок, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу чи юридичного факту, висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.
Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі вищевикладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову. Встановлено, що позивач (платник грошових коштів) не довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів).
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено - судові витрати, які складаються з судового збору, позивачу не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81,82,263-265,267,280 ЦПК України, ст.ст.83,177,202,205,901,1212 ЦК України, суд, -
В задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 16 травня 2022 року.
Суддя: Н. О. Сарат