Справа №760/1255/22
Провадження №2/760/6530/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТХАУС», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «АЙБОКС БАНК» 18.01.2022 р. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою до відповідачів ТОВ «СВІТХАУС», ОСОБА_1 , в якій просить:

стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТХАУС», ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» заборгованість в сумі 251189,39 грн.;

стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТХАУС», ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» судовий збір в розмірі 3767,84 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.01.2022 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, позивач ПАТ «АЙБОКС БАНК» посилається на наступне.

Так, 28.10.2015 р. між ПАТ «Аграрний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «АЙБОКС БАНК» та ТОВ «СВІТХАУС» було укладено договір про надання овердрафту №27/2015, відповідно до умов якого Банк на умовах договору з урахуванням усіх змін, встановлює Позичальнику ліміт кредитування за овердрафтом у розмірі 500000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 41% річних, які з 26.10.2017 зменьшено до 30% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 24.10.2019 року.

ПАТ «АЙБОКС БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом видачі Позичальнику ліміту кредитування за овердрафтом на суму 500000 грн.

Проте, ТОВ «СВІТХАУС» в порушення зазначених умов кредитного договору прострочило повернення коштів у визначений договором строк, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 23.12.2021 становить 251189,39 грн.

Також, 28.10.2015 р. між ПАТ «Аграрний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «АЙБОКС БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, останній зобов`язується відповідати як солідарний боржник перед банком за виконання боржником його зобов`язань за договором про надання овердрафту №27/2015 від 28.10.2015.

Згідно умов договору поруки, поручитель відповідає за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором всім своїм майном, майновими правами, цінними паперами, грошовими коштами та іншими активами, які належать йому на праві власності, не вилучені з цивільного обороту, та на які, згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі суб`єктного складу сторін.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18, від 14 квітня 2020 року у справі № 295/5047/18.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як випливає зі змісту позовної заяви у даній справі предметом спору є стягнення заборгованості, тобто має місце майновий спір між двома юридичними особами, а саме ПАТ «АЙБОКС БАНК» та ТОВ «СВІТХАУС».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач виходив з того, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача, а оскільки відповідач ОСОБА_1 є поручителем за договором поруки та несе солідарну відповідальність перед банком, позов підлягає розгляду у Солом`янському районному суді м. Києва, за місцем реєстрації відповідача.

В свою чергу, відповідно ч. 7 ст. 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що основним зобов`язанням у спорі є договір про надання овердрафту, стороною якого є відповідач ТОВ «СВІТХАУС», який має статус юридичної особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору, та враховуючи, що позивач та відповідач ТОВ «СВІТХАУС», як сторона основного зобов`язання, є юридичними особами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, і належить до юрисдикції господарського суду, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернутися з позовом у порядку господарського судочинства, оскільки розгляд даної справи відноситься до компетенції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 186, 260, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТХАУС», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.