справа № 372/4355/21
головуючий у суді І інстанції Сташків Т.Г.
провадження № 22-ц/824/6782/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2022року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2020 року. Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач самостійно не виконує покладені на нього обов`язки щодо утриманню дитини. Відповідач працює неофіційно без оформлення трудового договору агрономом в сільськогосподарському підприємстві, отримує високу заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 10 листопада 2021 року до 11 лютого 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка цього потребує, тому, з урахуванням матеріального становища сторін, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 10 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в заявленому розмірі, а саме у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд першої інстанції розглянув клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та дійшов висновку, що відповідачем не доведено неспівмірність цих витрат таким критеріям, як складність справи та обсяг і час наданих адвокатом послуг.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить: змінити рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року та

стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 10 листопада 2021 року до 11 лютого 2024 року;

стягнути з нього на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 1 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи.

Відповідач зазначає, що він не відмовляюся платити аліменти на дитину та на позивача до досягнення дитиною трирічного віку, але визначений судом розмір аліментів, враховуючи його матеріальне становище, є завеликим.

Відповідач проживає у с. Драбівка Черкаського району Черкаської області у будинку його матері, власного будинку не має. Будь-яких транспортних засобів у власності чи у користуванні не має.

До складу сім`ї відповідача входять: мати ОСОБА_4 , 1977 року народження, неповнолітня сестра ОСОБА_2 , 2004 року народження, яка є інвалідом з дитинства. Мати відповідача у зв`язку із інвалідністю доньки ОСОБА_2 ніде не працює, доглядає доньку, отримує соціальну допомогу у розмірі 6 000 грн на місяць, інших джерел доходів не має, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5.

Батько відповідача помер у 2015 році та обов`язки голови сім`ї лягли на нього. Поїхати на заробітки відповідач не може, оскільки його матері потрібна допомога по господарству, а в їхньому селі чи у навколишніх селах офіційно працевлаштуватися практично неможливо. Відповідач має спеціальність тракториста, в сезон неофіційно працював у місцевих сільськогосподарських підприємствах, але офіційно працевлаштуватися не може. Джерелом його доходів є неофіційні заробітки, переважно на теперішній час він наймається працювати по людях. У середньому відповідач заробляє приблизно 5 000 грн на місяць. Оскільки він офіційно не працевлаштований, аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) вираховуватимуться, виходячи із середньої номінальної заробітної плати штатного працівника підприємств, установ та організацій у Обухівському районі. У грудні 2021 року цей показник по Київській області становив 17 409 грн, тобто на утримання позивача відповідач повинен сплачувати за рішення суду щомісячно орієнтовно 1 900 грн та на утримання дитини щомісячно 3 000 грн, а всього 4 900 грн на місяць. Однак, при теперішньому матеріальному стані відповідача такий розмір аліментів для нього є завеликим.

Також відповідач має захворювання, діагноз вказаний у доданій до цієї апеляційної скарги виписці з його медичної амбулаторної карти. До суду першої інстанції цей доказ поданий не був у зв`язку з тим, що відповідач не зміг його отримати до подання його відзиву на позовну заяву.

Вирішуючи питання щодо долучення указаної виписки, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що така розглядалася у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідачем не заявлене клопотання про долучення указаної виписки та не надано доказів неможливості подання такої до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, у зв`язку з чим апеляційним судом така не приймається та підлягає залишенню без розгляду, як подана після закінчення процесуальних строків.

Від представника позивача - адвоката Гречухи В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що станом на сьогодні відповідач перебуває на військовій службі в ЗСУ та отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, а тому його посилання на те, що джерелом його доходів є неофіційні заробітки втратили свою актуальність та не відповідають дійсності. Відповідачем не зазначено та не доведено в чому саме місцевим судом допущена судова помилка.

На стадії апеляційного провадження позивач додатково понесла витрати у розмірі 2000 грн на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 15 серпня 2022 року № 18-ц та квитанцією прибуткового касового ордеру від 15 серпня 2022 року № 18/1.

Одночасно представником позивача заявлене клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, яке мотивоване тим, що через введення воєнного стану позивач з дитиною змінили своє місце проживання та несвоєчасно звернулась за правовою допомогою.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан, який продовжено до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

02 березня 2022 року Рада суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, в яких зазначено, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу є обґрунтованим та відповідно до статті 127 ЦПК України підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника позивача - адвоката Гречухи В.І. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, то, враховуючи, що указана справа розглядається в порядку письмового провадження, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення указаного клопотання.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 28 жовтня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 01 листопада 2021 року, виданої ОСББ «Стугна», ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставинах, встановивши, що неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю, а батько в утриманні дитини належної участі не приймає, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, позивач скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум у 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 грн, з 1 липня - 2510 грн, з 1 грудня - 2618 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що він ніде не працює та надає матеріальну допомогу його матері похилого віку та сестрі з інвалідністю, а також не має у власності нерухомого майна, апеляційний суд враховує таке.

Так, на підтвердження своїх аргументів щодо скрутного матеріального стану відповідачем надано суду першої інстанції довідку Пенсійного фонду України форми ОК-5, відповідно до якої за звітний 2019 рік відповідач отримав дохід 50 075 грн 96 коп. (а. с. 48).

Однак, надана відповідачем довідка сама по собі не може бути розцінена як достатній доказ на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містить відомостей про майновий стан відповідача, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, у встановленому законом порядку останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині та дружині.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції, з підстав того, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному стані не підтверджені достатніми доказами, а також не звільняють відповідача від обов`язку, як батька, утримувати свою повнолітню дитину та дружину до досягнення дитини трирічного віку.

Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів на дитину, визначений судом першої інстанції у сумі 3 000 грн є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а аліменти на дружину у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів є достатнім для утримання матері у період, коли вона доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має можливості працювати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішення щодо розміру стягнених аліментів ґрунтуються на вимогах закону та відповідають обставинам справи.

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, стягнув з відповідача судовий збір за подання позову та витрати позивача на правову допомогу у повному обсязі, а не пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У пункті 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позов задоволено частково (враховуючи розмір задоволених позовних вимог: 3 000 грн х 100 % : 5 000 грн заявленого розміру аліментів = 60 %), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу у суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 200 грн (60 % х 2 000 грн. : 100% = 1 200 грн) та на користь держави з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 544 грн 80 коп. (60 % х 908 грн. : 100% = 544 грн 80 коп.).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року підлягає зміні у частині розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат на апеляційний розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача - адвокатом Гречухою В.І. заявлене клопотання про стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 2 000 грн.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано:

договір про надання правової допомоги, укладений 15 серпня 2022 року між ОСОБА_2 та адвокатом Гречухою В.І., відповідно до пункту 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати представництво клієнта в Київському апеляційному суді у цивільній справі № 372/4355/21. За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 2 000 грн (пункт 6.1);

ордер;

квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 2 000 грн.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі викладеного, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн є доведеним, документально обґрунтованим, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 200 грн (60 % х 2 000 грн. : 100% = 1 200 грн).

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 1 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 544 грн 80 коп.

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 200 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська