Справа № 446/994/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Новосад І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

в с т а н о в и в :

14.07.2022 ОСОБА_1 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, а саме у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, однак не проживає там більше року, не сплачує комунальні послуги, не утримує житло, особистих речей у будинку немає, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 15.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

25.07.2022 позивачка усунула вказані в ухалі суду недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.07.2022 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, проте подала заяву, в якій вимоги свого позову підтримала та просила їх задоволити, а розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, причин своєї неявки суду не повідомила.

29.09.2022 ухвалою суду вирішено про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі виданого 25.09.2001 року та записано в реєстрову книгу №2 за реєстром №516. (а.с.9)

З довідки виданої Кам`янка-Бузькою міською радою Львівської області виконавчого комітету Батятицького старостинського округу від 17.09.2021 р. № 426, вбачається, що по АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Актом перевірки житлового будинку по АДРЕСА_1 від 17.09.2021 р. на факт проживання у даному будинку ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , не проживає в даному будинку протягом тривалого терміну (протягом року).

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно дост. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідност. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно абз. 2, 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2914 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першоїстатті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до п.39. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2914 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина першастатті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбаченіглавою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та який на даний час належить на праві власності позивачу. Всі обов`язки по утриманню житлового будинку, лежать на позивачеві, спільного господарства з відповідачкою позивач не веде.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі і судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщенняабо права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Така ж норма закріплена і в ч.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, відносно відсутності відповідачки без поважних причин, більше року за адресою своєї реєстрації, а відтак, позовна вимога підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.41,47,55 Конституції України, ст.ст.16, 321, 389, 391 ЦК України,ч.4 ст.9, керуючись ст.ст. 12, 13,76-81, 89, 141, 211, 263-265, 280, ч.1 ст.354 ЦПК України,суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , шляхом зняття з місця реєстрації в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 29.09.2022.

Суддя Т.І. Котормус