Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3857/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно - 3/8 частини на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 79,6 кв. м., житлова площа 52,6 кв. м.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були власниками житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в рівних частках, про що свідчить договір купівлі-продажу № 2724 від 24 вересня 1954 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 (про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ), і спадщину в рівних долях прийняли його дружина ОСОБА_2 (1/2 + 1/4 частки) та позивач ОСОБА_1 (1/4 частки), про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2000 року № 3800 та № 3800. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на 3/4 частки права власності на вищевказане майно. ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження (заповіт), в якому половину свого майна заповіла позивачу ОСОБА_1 , а іншу половину заповіла внуку ОСОБА_4 , які прийняли дану спадщину шляхом написання заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Для зручності розрахунку всіх часток у спадковому майні, позивач повідомляє суд про те, що станом на 22.11.2012 власниками будинку були позивач ОСОБА_1 (2/8) та ОСОБА_2 (6/8), що відповідно складає 1/4 та 3/4. Після смерті ОСОБА_2 , її внук ОСОБА_4 претендує на 3/8 частки, та син (позивач ОСОБА_1 ) також на 3/8 частки. За таких обставин, після прийняття спадщини, власниками майна будуть ОСОБА_1 3/8 + 2/8 = 5/8 та ОСОБА_4 3/8. Оформити спадщину позивач не має змоги, оскільки відповідно до листа державної нотаріальної контори видати свідоцтво неможливо позаяк відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно ОСОБА_2 . Також позивач повідомив суд про наявність кількох судових проваджень, які не спростовують зазначені обставини, однак є преюдиційними в силу ЦПК України. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.09.2013 по справі № 299/2649/13 заповіт ОСОБА_2 визнано недійсним в частині, де заповідач виділив кожному із спадкоємців окремі кімнати (оскільки майно не було поділено в натурі). Рішенням Виноградівського районного суду від 23.06.2014 по справі № 299/3890/13 у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності - відмовлено.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої проти вимог позивачів заперечень не має та клопоче про розгляд справи у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предмет спору стосується 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі- продажу № 2724 від 24 вересня 1954 року власниками житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в рівних частках були батьки позивача ОСОБА_2 (мати) та ОСОБА_3 (батько).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на 1/2 частину вказанатого житлового будинку, яку прийняли в рівних долях його дружина ОСОБА_2 (1/2 +1/4 частки) та позивач ОСОБА_1 (1/4 частки), про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2000 року № 3800 та № 3800.

Таким чином мати позивача стала власником 3/4 частини житлового будинку, а позивач - 1/4 частки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Станом на 22.11.2012 власниками будинку були позивач ОСОБА_1 (2/8) та ОСОБА_2 (6/8), що відповідно складає 1/4 та 3/4 частини вказаного майна.

За життя ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження, в якому половину свого майна заповіла позивачу ОСОБА_1 , а іншу половину заповіла внуку ОСОБА_4 , які прийняли дану спадщину шляхом написання заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори.

Рішенням Виноградівського районного суду від 13.09.2013 по справі № 299/2649/13 заповіт ОСОБА_2 визнано недійсним в частині, де заповідач виділив кожному із спадкоємців окремі кімнати (оскільки майно не було поділено в натурі).

Рішенням Виноградівського районного суду від 23.06.2014 по справі № 299/3890/13 у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності - відмовлено.

Дані судові рішення набрали законної сили.

Так, рішенням Виноградівського районного суду від 23.06.2014 року (Справа № 299/3890/13-ц) встановлені наступні обставини. Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є рідними братами, що визнається сторонами. Їхніми батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач ОСОБА_4 - син позивача ОСОБА_3 та відповідно внук ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.11.2000 року, заявами до Виноградівської державної нотаріальної контори, свідоцтвом про народження та визнається сторонами. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 24 вересня 1957 року придбали житловий будинок у м. Виноградів, який належав їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку у м. Виноградів, укладеного 24 вересня 1957 року посвідченого нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, за реєстром №2724 (а.с. 12). У 1996 році ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.04.1996 року (а.с. 13). Спадкоємці за законом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого. Також в заяві було вказано, що окрім них спадкоємцем також є ОСОБА_3 (а.с. 131).Спадкоємець за законом ОСОБА_3 звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 . Також в заяві вказав, що спадщини він не прийняв, претензій до спадкового майна, що залишилось після смерті батька, не заявляє ніяких, в суд за продовженням строку прийняття спадщини звертатись не бажає (а.с. 137).Спадкоємець за законом ОСОБА_2 подала до Виноградівської державної нотаріальної контори також заяву, в якій дала згоду на включення до складу спадкоємців ОСОБА_5 (а.с. 138). 07.11.2000 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, , зареєстроване в реєстрі за № 3800 по справі № 704/2000, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_5 є ОСОБА_2 , дружина, та ОСОБА_1 , син, в рівних долях кожний. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається із 1/2 частини жилого будинку на АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2000 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., зареєстрованого в реєстрі за №3800, (а.с. 22). За даними Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації 3/4 частини будинку зареєстровано за ОСОБА_2 , з них: 1/2 частина на підставі договору купівлі- продажу від 24.09.1957 року та 1/4 - на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2000 року, а 1/4 частина будинку - за ОСОБА_1 на підставі згаданого свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16). У 2012 році ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія виданого 27.11.2012 року (а.с. 14). За життя, 21.01.1999 року, нею було складено заповіт, серія ААР № 355858, який посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Я.І., зареєстровано в реєстрі за № 132. Згідно заповіту ОСОБА_7 заповіла 1/2 належного їй будинку та 1/2 земельної ділянки біля будинку - ОСОБА_1 та іншу 1/2 частину будинку і земельної ділянки за даною адресою - ОСОБА_4 (а.с. 21). Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2013 року, ухваленим у справі визнано недійсним у тій частині, у якій заповідач ОСОБА_8 розпорядилася виділити кожному із двох призначених спадкоємців за заповітом у рахунок заповіданої їм частини спадкового майна окремі житлові та нежитлові приміщення житлового будинку, та надвірну будівлю. В задоволенні решти вимог позову - вимоги про визнання заповіту недійсним у частині залишення заповідачем свого майна двом особам по 1/2 частині - відмовлено. Таким чином спадкоємцями по заповіту після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині (а.с. 23-26). ОСОБА_1 та ОСОБА_4 30.04.2013 та 24.01.2013 року відповідно, у строк, передбачений cm.1270 ЦК України, звернулись із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , тобто прийняли спадщину (а.с.81, 82). Станом на час розгляду справи судом спадкоємці за заповітом, не оформили свої права на спадкове майно, що підтверджується листом державного нотаріуса № 50/01- 16 від 26.02.2014 року (а.с. 80). В судовому засіданні також встановлено, що спір між сторонами виник з приводу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. 07.11.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3800 по справі № 704/2000.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК Укоаїни, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , її внук ОСОБА_4 претендує на 3/8 частки, та син (позивач ОСОБА_1 ) також на 3/8 частки.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_2 у серпні 2022 року позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., однак отримав лист-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується листом державного нотаріуса за № 76/01-16 від 03.08.2022.

Разом з цим оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я спадкодавця втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 від 20 травня 2019 р. виданий органом 2114, що проживає в АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_4 , право власності в розмірі 3/8 частини на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 79,6 кв. м, житлова площа 52,6 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко