ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1168/20 Номер провадження 22-ц/814/1679/22Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича, представника позивача ОСОБА_2 адвоката Поліщук Олександри Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року ухваленого у складі головуючого судді Левицької Т.В., повний текст судового рішення виготовлено - дата не вказана, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У липні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Поліщук О.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позов мотивовано тим, що 14.08.2019 року о 15:00 год. біля с. Тухолька Соколівського району Львівської області на автодорозі Київ - Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення транспортних засобів BMW 525, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29.11.2019 року, ДТП сталася внаслідок вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП власнику автомобіля KIA Sorento ОСОБА_2 була завдана матеріальна шкода, розмір якої згідно звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р. становить 367936,19 грн.

На момент скоєння ДТП, цивільна відповідальність водія BMW 525, д.н.з НОМЕР_1 була застрахована в АТ СГ «ТАС» за полісом № АМ/007131159. 16.09.2019 року АТ СГ «ТАС» на підставі звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р. виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу в межах встановленого полісом ліміту з вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 99000,00 грн.

Враховуючи те, що розмір матеріального збитку завданого позивачу, згідно звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 31.10.2019 р., складає 367936,19 грн., а страховик відповідача відшкодував лише 99000,00 грн. частина матеріального збитку у розмірі 268936,19 грн. залишилася не відшкодованою та підлягає стягненню з відповідача. При виплаті страхового відшкодування матеріального збитку АТ СГ «ТАС» не відшкодувало понесені позивачу додаткові витрати, а саме: за проведення незалежної експертизи для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2200,00 грн. та за послуги перевезення евакуатором автомобіля KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 11800,00 грн. Таким чином, сума невідшкодованого матеріального збитку позивачу становить 282936, 19 грн.

Також позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, оскільки в результаті останньої він, його дружина, син та донька отримали тілесні ушкодження, що призвело до фізичних та моральних страждань.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 282936,19 грн. моральну шкоду завдану ДТП в розмірі 20000,00 грн. судовий збір в розмірі 3029,36 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_4 , шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 287936,19 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень 19 копійок), з яких: 268936,19 грн. - різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування; 2200,00 грн. - витрати, які полягають у проведенні оцінки транспортного засобу для визначення вартості матеріального збитку; 11800,00 грн. - за послуги перевезення евакуатором автомобіля; 5000,00 грн. - моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2879,10 грн. судового збору; 6652,80 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 99000,00 грн. Вказана обставина не заперечувалася сторонами. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Врахувавши те, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку, про те що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в сумі 268936,19 грн. (367936,19 грн. - 99000,00 грн.)

Прийнявши до уваги те, що позивачем для відновлення свого порушеного цивільного права було понесено витрати, які полягають у проведенні оцінки транспортного засобу для визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2200,00 грн (а.с.52-54) та за послуги перевезення евакуатором автомобіля KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 11800,00 грн (а.с.55-58) суд першої інстанції вказав, що зазначені кошти підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

В частині позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди суд зазначив, що дії ОСОБА_1 , як заподіювача шкоди перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які виразилися у пошкодженні майна позивача, завданні тілесних ушкоджень позивачу та його родині та виходячи з засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Голубенко В.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки ТЗ для визначення вартості матеріального збитку, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в стягненні цих сум. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відшкодування завданої матеріальної шкоди, всупереч нормам матеріального права, зокрема ст.. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП. Із наданого стороною позивача Звіту вбачається, що його проведено на замовлення ОСОБА_2 31.10.2019 року ФОП ОСОБА_5 без повідомлення та участі другого учасника ДТП відповідача ОСОБА_1 та представника страхової компанії. До звіту не додано документів, які підтверджують в ОСОБА_5 кваліфікації судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих (авто товарознавчих) експертиз за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», а у самому Звіті не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 22/1029/18, провадження № 14-270цс19.

Посилаючись на вищевикладене адвокат Голубенко В.П. зазначає, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ № 74/10/19 від 31.10.2019 року не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у розумінні ст..ст. 77-80 ЦПК України.

11 липня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник позивача ОСОБА_2 адвокат Поліщук О.О. просить рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

З копії постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 14.08.2019 о 15 год. 00 хв. біля с. Тухолька Сколівського району Львівської області на а/д Київ - Чоп, керуючи автомобілем BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку і допустив зіткнення із транспортними засобами КІА SORENTO, д.н.з. НОМЕР_2 і BMW 520, д.н.з. НОМЕР_5 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП. Постанова набрала законної сили 10 грудня 2019 року (а.с.51).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Серія АМ № 7131159 та розмір страхової виплати за ним становить 100000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн (т.1 а.с.139-140).

АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 99000,00 грн. Вказана обставина не заперечується сторонами, тому у відповідності з положеннями ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

В той же час, відповідно до звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 від 31.10.2019 р., складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку складає 367936,19 грн. (т. 1 а.с.24-48).

Суд першої інстанції визнав, що звіт № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 від 31.10.2019 року, який надано представником позивача містить інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно розміру матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, при цьому спростовуючих відомостей, викладених у вказаному звіті стороною відповідача надано не було, тому суд вважав, що звіт є належним письмовим доказом, який підтверджує розмір завданих збитків позивачу на суму 367936,19 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.3,7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок,а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно ч.1,2,5,6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду , та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 22/1029/18 провадження № 14-270цс19.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача на підставі наданого ним доказу - звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_6 від 31.10.2019 р., складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 .

Так у матеріалах справи відсутні дані щодо наявності у ОСОБА_5 права на здійснення оціночної діяльності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що звіт № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_6 від 31.10.2019 р., складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст.. 77-79 ЦПК України.

Також, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди позивачу, а тому до стягнення підлягає різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Проте, згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, спеціальною нормою визначено, що у разі якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Зі звіту № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) (т.1 а.с.24-30) вбачається, що вартість автомобіля KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 на момент пошкодження 367 936,19 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ 617 846,20 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ 273 949,14 грн; вартість матеріального збитку - 367 936,19 грн.

Тобто, в силу пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належний ОСОБА_2 транспортний засіб вважається фізично знищеним, (що не заперечувалося сторонами), а тому йому мають відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, у даній справі позивач повинен довести розмір відшкодування згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, позивач не надав доказів, які б підтверджували вартість транспортного засобу після ДТП, що дало б можливість визначити розмір відшкодування відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У звіті № 74/10/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) відсутні дані про вартість фізично знищеного транспортного засобу після ДТП.

Як передбачено частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, оскільки позивач не довів розмір відшкодування згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для задоволення позову до ОСОБА_1 відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині скасування рішення про стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки та перевезення ТЗ для визначення вартості матеріального збитку є обгрунтованими, а висновки суду помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки позивач ОСОБА_2 не довів розмір відшкодування шкоди за спричинену ДТП, то й правові підстави відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича та скасування рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що вимоги апеляційної скарги задоволено повністю, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг на ухвалу в сумі 420,40 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 4544,04 грн., а всього 4964,44 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір при подачі апеляційних скарг у розмірі 4964,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль