Номер провадження: 22-ц/813/5605/22
Справа № 501/3010/21
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - Саєвської Тетяни Пилипівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним, його скасування та стягнення середнього заробітку за час простою,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення середнього заробітку за час простою, згідно якого просить суд:

- наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №244 від 25.06.2021 в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.07.2021 по 31.08.2021 з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника у розмірі визначеного розрахунком, починаючи з 01.05.2021 по час постановлення рішення суду, але не більше ніж по 31.08.2021;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в ДП «МТП «Чорноморськ» інженером 2-ї категорії 5-го терміналу та є членом Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ». Наказом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №244 від 25.06.2021 позивачу оголошено простій з 01.07.2021 по 31.08.2021 з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України.

Позивач вважає вказаний наказ незаконним, оскільки:

- їй у примусовому порядку без участі та погодження з профспілковою організацією, членом якої він є, встановлено простій з оплатою праці 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний час;

- відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами;

- оскільки на підприємстві склалася небезпечна ситуація, то мають бути застосовані положення ч.3 ст.113 КЗпП України, відповідно до яких за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток, тощо (а.с. 1-23).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року вирішено позовні вимоги задовольнити часткового, наказ №244 від 25.06.2021 в в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.07.2021 по 31.08.2021 з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконними та скасувати. Стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника, починаючи з 01.07.2021 по 31.08.2021. Стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог вирішено відмовити (а.с. 63-71).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - Саєвська Тетяна Пилипівна звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення вважає необґрунтованим та ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції про те, що задекларована у наказі відповідачем мета не відповідає суті прийнятого оскаржуваним наказом рішення, є помилковим з огляду на положення ст. 11 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.ст. 34, 113 та 247 КЗпП України. Разом з тим, апелянт зазначає, що обставина через яку було оголошено простій оскаржуваним наказом виникла не через господарсько-виробничу діяльність підприємства, а в результаті запровадження загальнодержавного карантину. Крім того, Держпраці надано роз`яснення, що оплата праці під час оголошення простою на підприємстві, внаслідок запровадження на території України карантину, здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України, згідно якої працівнику оплачується час простою з розрахунку не нижче від 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (а.с. 75-78).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

08.09.2022 ОСОБА_1 направила на електронну пошту апеляційного суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Апелянт про час та порядок проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань про проведення відео конференції, про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надсилав.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Зважаючи на вище наведене, оскільки апелянт є ініціатором процесу на даній стадії, що покладає на нього відповідний обсяг процесуальних обов`язків, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України (неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи) апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності учасників провадження.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази не містять положень про введення обмежень щодо присутності працівників на підприємстві або ж інших заходів, що свідчили б про заходи на запобігання поширенню коронавірусної інфекції. В оскаржуваних наказах не зазначено про те, що зупинення роботи переліку працівників, зокрема позивача, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи. Крім того, діяльність Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» не пов`язана з культурно-масовою діяльністю, так само як і обов`язки за посадою, яку обіймає позивач та чинним законодавством в сфері запобігання поширенню коронавірусної інфекції не передбачена заборона діяльності ДП «МТП «Чорноморськ». Можливість для працівників бути присутніми на робочому місці, а також можливість переведення їх на іншу роботу на тому ж підприємстві свідчить про невідповідність оголошення простою зазначеній в наказах меті прийняття такого рішення. Так суд дійшов висновку, що відсутні підстави для оголошення простою не з вини працівників для певної категорії працівників Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» у зв`язку з урядовою забороною проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, а тому є підстави для визнання незаконними та скасування наказів про оголошення простою позивачу. З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходиться з відповідачем в трудових відносинах, при цьому не отримав всі належні йому платежі по заробітній платі, суд вирішив задовольнити майнові вимоги позивача щодо їх отримання та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час простою не з вини працівника, починаючи з 01.07.2021 по 31.08.2021.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює в ДП «МТП «Чорноморськ» інженером 2-ї категорії 5-го терміналу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 20).

Наказом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №244 від 25.06.2021 «Про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19» працівниками підприємства за списком зазначеним у додатках, в тому числі позивачу, оголошено простій з 01.07.2021 по 31.08.2021 з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст.113 КЗпП України (а.с.7-8).

Відповідно до п.3.3.27 Колективного договору державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», за час простою не з вини працівника, працівникам структурних підрозділів (окрім докерів-механізаторів), яких відпустили до дому з їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 9-12).

25.06.2021 наказом в.о. директора ДП МТП «Чорноморськ» «Про заходи запобігання поширенню короновірусу Covid-19» за № 244: 1) оголошено простій з 01.07.2021 до 31.08.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку до наказу; 2) в.о. головного бухгалтера наказано здійснювати здійснювати оплату з 01.07.2021 до 31.08.2021 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог статті 113 КЗпП; 3) керівникам структурних підрозділів наказано забезпечити безперебійну роботу підпорядкованих підрозділів на термін дії карантину та ознайомлення працівників, зазначених у додатку, з наказом у найкоротший термін. Як вбачається з мотивувальної частини наказу, підставою для оголошення простою стало те , що п. 1 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про заходи встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами згідно Постанови КМУ від 16.06.2021 за № 611 продовжено на всій території України дію карантину до 31.08.2021 (а.с. 7).

Надаючи оцінку висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для оголошення простою, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року за №1645-ІІІ визначено, що карантин це адміністративні та медико-соціальні заходи, які застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних хвороб. Карантин встановлює та скасовує Кабінет Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідеміологічні та інші заходи, їх виконавці й терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних та юридичних осіб і додаткові обов`язки, що на них покладаються. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період може змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, а також можуть вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності (статті 1, 29).

Кабінет Міністрів України постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року за №211 установив всеукраїнський карантин з 12.03.2020 року.

Постановою КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про заходи встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами згідно Постанови КМУ від 16.06.2021 за № 611 продовжено на всій території України дію карантину до 31.08.2021.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-ІХ (далі Закон № 530) передбачені конкретні рекомендації для роботодавців на період карантину. Цей Закон набув чинності 17.03.2020 року.

Згідно з пунктом сьомим Закону №530 внесено зміни до статті 14.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» 02.12.1997 року №671/97-ВР та визначено, що карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, є форс-мажорною обставиною.

Також, підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №530 передбачено, що за ініціативою власника підприємства, установи, організації або уповноваженого органу може змінюватися режими роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема, щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб.

Окрім цього, з 2 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року за №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який вніс низку уточнень та нововведень, зокрема, встановив порядок оплати роботи під час простою в карантинний період, врегулював режим дистанційної праці, можливість введення гнучкого режиму робочого часу (ГРРЧ).

Відповідно до ст. 34 КЗпП простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

При цьому, відповідно до положень статті 113 КЗпП простоєм вважається як призупинення роботи одного або декількох працівників, так і призупинення роботи структурного підрозділу чи всього підприємства.

Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства, дозволяє дійти висновку, що саме інші обставини, а конкретно введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, можуть бути причиною для запровадження простою.

Аналогічні роз`яснення неодноразово надавала Державна служба з питань праці. Зокрема, з метою реалізації заходів, передбачених законодавством у разі встановлення карантину, роботодавці зобов`язані вжити всіх можливих заходів, серед яких введення простою.

Таким чином, оскаржуванй наказ не суперечить нормам діючого законодавства, керівник ДП МТП «Чорноморськ» діяв в межах дискреційних повноважень. Тому апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги та скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції про визнання незаконним спірного наказу в частині оголошення простою.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора ДП МТП «Чорноморськ» за № 244 від 25.06.2021 в частині оголошення простою.

Надаючи оцінку висновку першої інстанції щодо стягнення середнього заробітку за час простою, апеляційний суд виходить з такого.

Порядок оплати часу простою врегульований статтею 113 КЗпП. Час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Тобто, при простої не відбувається зміна діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним. А отже, застосування попередження роботодавцем працівника при впровадженні простою про оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), а також надання згоди виборного органу первинної профспілкової організації на запровадження простою на підприємствізаконодавством не встановлено.

На відсутність необхідності в отриманні згоди працівника (навіть формальної) на запровадження простою на відміну від інших варіантів (відпустка, дистанційна робота) так само звертала увагу Державна служба з питань праці у своїх роз`ясненнях.

Відповідно до частини третьої статті 84 КЗпП у разі простою підприємства (установи, організації) з не залежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.

В той же час, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені Кодексом законів про працю, є мінімальними державними гарантіями. Додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги може передбачати колективний договір.

У колективному договорі підприємства (установи) встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, питання оплати праці режиму роботи, тривалості робочого часу та відпочинку (стаття 13 КЗпП).

З даними положеннями кореспондуються норми статті 15 Закону України «Про оплату праці», за змістом яких форми і системи оплати праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Таким чином, трудовим договором, колективними договорами, угодами можуть бути визначені вищі рівні оплати праці за час простою.

При цьому, під час простою нарахування доплат і надбавок, передбачених колективним договором, не здійснюється, оскільки працівники під час простою не виконують встановлену їм норму праці (лист Мінсоцполітики від 19.09.2013 року №805/13/155-13). Однак, зберігаються ті виплати, які є обов`язковими та напряму прив`язані до окладу, наприклад доплати за ступінь, стаж, звання тощо, якщо вони є. Доплата до мінімальної зарплати при простої не здійснюється (роз`яснення Мінсоцполітики деяких питань оплати праці на виконання Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), однак це при повному місяці простою.

В ДП МТП «Чорноморськ» діє Колективний договір 2001 року із змінами та доповненнями, укладений між уповноваженим власника та виборним органом профспілок порту згідно діючого законодавства (а.с.9-12). Таким чином, власником разом з виборним органом профспілки вирішені питання оплати праці працівників, форм і системи оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, та інші питання, які складають зміст колективного договору у відповідності до статті 247 КЗпП.

Відповідно до пункту 3.3.27 Колективного договору за час простою не з вини працівника, працівникам структурних підрозділів (крім докерів-механізаторів), яких відпустили додому за їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час

Крім того, відповдіно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно з пунктом 21 Додатку 2 «Перелік доплат та надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівникам порту» до Колективного договору просій не з вини працівника оплачується:

- якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу в нічний та вечірній час;

- якщо працівник структурного підрозділу, якого відпустили додому 2/3 годинної тарифної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 12).

Законодавство не визначає, які документи треба видати в момент уведення простою. Проте, усі значущі події на підприємстві мають оформлятися належними організаційно-розпорядчими (первинними) документами, що також стосується і випадків простою. Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо організації роботи під час простою на підприємстві» від 23 жовтня 2007 р. №257/06/187-07 зазначається, що на час простою не з вини працівника: оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи); на час простою не з вини працівника оформлюється наказ власника або уповноваженого ним органу; якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі.

Питання щодо порядку оформлення простою також можуть визначатися правилами внутрішнього трудового розпорядку або в колективному договорі підприємства.

Законодавство також не визначає чітких вимог до складення наказу роботодавця. Як правило, у наказі зазначається підставу його запровадження; час простою; категорії працівників, на яких він поширюється (у разі індивідуального простою) або якого підрозділу (яких підрозділів) підприємства стосується простій; розмір оплати праці працівників під час простою; порядок оплати праці; необхідність присутності чи відсутність працівників на робочих місцях тощо.

Оскаржувним наказом від 25.06.2021 необхідність присутності або відсутності працівника на роботі не обумовлена. Із заявою (згодою) про знаходження вдома на період простою ОСОБА_1 у відповідності до пп.3.3.27 Колективного договору не зверталась.

Визначальним в даному випадку є та обставина, що простій на період карантину, встановленого КМУ, оголошений власником не з вини працівника, і, виходячи з умов колективного договору, підставою для збереження працівниками структурних підрозділів (окрім докерів-механізаторів) оплати у розмірі 2/3 часової ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час є та обставина, що цих працівників відпустили додому з їхньої згоди.

Якщо ж працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% часової тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час.

За обставинами даної справи позивачка не надавала своєї письмової згоди на те, щоб її відпустили додому, на час оголошеного власником простою у зв`язку з встановленням карантину, тому у ДП «МТП «Чорноморськ» не було підстав для встановлення позивачці під час простою оплати праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що так як роботодавець мав законні підстави для оголошення простою у зв`язку з введенням Кабінетом Міністрів України карантину (у зв`язку зі значним поширенням коронавірусної інфекції COVID-19, що з 02.04.2020 року віднесено до форс-мажорних обставин) без згоди працівника на оголошення простою, то під час простою нарахування доплат і надбавок, передбачених колективним договором, не здійснюється, оскільки працівники під час простою не виконують встановлену їм норму праці (лист Мінсоцполітики від 19.09.2013 року №805/13/155-13). При цьому, зберігаються ті виплати, які є обов`язковими та напряму прив`язані до окладу, наприклад доплати за ступінь, стаж, звання тощо, якщо вони є.

Враховуючи вище наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між 100% годинною тарифною ставкою, встановленою ОСОБА_1 до видання відповідачем оспорюваного наказу, який обмежував оплату її праці, та фактично виплаченими коштами за період з 01.07.2021 по 31.08.2021 з розрахунку 2/3 годинної ставки.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує рішення та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - Саєвської Тетяни Пилипівни - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 244 від 25.06.2021 в частині встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.07.2021 року по 31.08.2021 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДР ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між 100% годинною тарифною ставкою, встановленою ОСОБА_1 , та фактично виплаченими коштами за період з 01.07.2021 року по 31.08.2021 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки за час простою не з вини працівника, починаючи з 01.07.2021 року по 31.08.2021 року.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДР ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік