Справа № 361/504/22
Провадження № 2/361/2299/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

відповідачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач звернулась до суду із позовом в якому просила суд визнати ОСОБА_1 , 1955 р.н., ОСОБА_4 , 2003 р.н., ОСОБА_2 , 1984 р.н. такими, що втратили право користування приватним будинком АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбала земельну ділянку площею 0,0791 гектара, кадастровий номер :04:012:0128 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала продавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності.

На момент придбання земельна ділянка була вільною від будівель і споруд. До січня місяця 2018 року на вказаній земельній ділянці та ділянці, що знаходиться поруч по АДРЕСА_1 був розміщений житловий будинок на два ходи, що належав двом власникам ОСОБА_1 і ОСОБА_6 15 січня 2018 року під час пожежі житловий будинок згорів до тла та загинули 2 людини.

Враховуючи той факт, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 були зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Калинівської селищної ради за №9 від 06.01.2022 року, який згорів повністю, тому відповідно відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у зв`язку зі втратою нерухомого майна.

На підставі Акту про пожежу в 2018 році житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був виключений з державного реєстру речових прав на нерухоме майно і земельна ділянка стала фізично та юридично вільною для нового будівництва новим власником земельної ділянки.

Позивач на вищезазначеній земельній ділянці побудувала приватний житловий будинок, згідно технічного паспорту на садибний будинок загальною площею 337,3 кв.м і зареєструвала право власності на новий побудований житловий будинок за позивачем.

Позивач зверталася до відповідачів з проханням знятися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 за власним бажанням, але відповідачі на прохання позивача не відреагували.

Враховуючи вищенаведені факти стає зрозумілим, що в ново побудованому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві приватної власності зареєстровані відповідачі, які не є членами родини позивача, і тому не мають підстав для користування даним житловим будинком. Місце реєстрації відповідачів за вказаною адресою обмежує право позивача на розпорядження своєю приватною власністю, що суперечить нормам житлового та цивільного кодексу.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області 14 лютого 2022 року ОСОБА_7 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09 червня 2022 року.

Будучи належним чином повідомленою, позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що вона позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала, пояснила, що проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком, це була його батьківщина. У 2018 році в їх будинку сталася пожежа, в якій загинув її чоловік та онучка - дочка ОСОБА_2 . Про те, що її син ОСОБА_5 прийняв спадщину після загиблого батька, а потім продав їх земельну ділянку вона не знала, бо вони рідко бачились та спілкувались, всі кошти від продажу земельної ділянки він забрав собі. Син ОСОБА_5 помер два роки тому. Після пожежі їй не було де жити і її взяла до себе ОСОБА_8 , в якої вона зараз і проживає, всі їх документи згоріли в будинку. Пояснила, що хоче повернутись до свого будинку та проживати там.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, пояснила, що після пожежі вони з чоловіком орендують житло у Броварах.

Суд вислухавши відповідачів, встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дослідив письмові докази у справі, дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 06 листопада 2018 року, ОСОБА_3 , 06 листопада 2018 року придбала земельну ділянку площею 0,0791 гектара, кадастровий номер :04:012:0128, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала продавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 04 жовтня 2018 року за реєстром № 3-3980, право власності на яку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2018 року за № 28239593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140275544 від 04.10.2018 року.

В п. 12 вказаного договору зазначено, що сторони стверджують, що будь-які будівлі чи споруди на земельній ділянці відсутні.

Згідно акту про пожежу від 15.01.2018 року складеного комісією Броварського РУ ГУ ДСНС України в Київській області, пожежа виникла у звязку із ймовірною несправністю пічного опалення. Пожежею знищено покрівлю, внутрішнє оздоблення будинку на площі 140 кв.м., речі домашнього вжитку та меблі. Пожежею пошкоджено стіни будинку.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Калинівської селищної ради за № 9 від 06.01.2022 року, та відповідей на запит із виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 01.02.2022 року за № 305, 303, 304.

Позивач у 2021 році на вищезазначеній земельній ділянці побудувала приватний житловий будинок, згідно технічного паспорту на садибний будинок загальною площею 337,3 кв.м . від 25 лютого 2021 року. Право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_3 11 червня 2021 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС63, видавник Департамент Державної архітектурно-будівельної інсрекції у Київській області, підстава внесення запису-рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58746527 від 15 червня 2021 року.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно у зв`язку із виниклою пожежею з січня 2018 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не проживають за адресою АДРЕСА_1 , про що також повідомили відповідачі, та даної обставини не заперечували.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачі не є членами сімї позивача.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у частині першій ст.1 Першого протоколу до Конвенції Захист власності передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися.

З положеннями частини першої ст.1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст.321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, гарантуючи захист власності, закон надає власнику законодавчу можливість вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предметаспору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позивачем надано суду належні, допустимі та достатні докази, які у своїй сукупності дають змогу встановити наявність обставин, які входять до предмету доказування та підтверджують доводи позивача, тому заявлений позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 76-82, 141, 206, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , такою, що втратила право користування приватним будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , таким, що втратив право користування приватним будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування приватним будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.