ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року

м. Черкаси

справа № 703/2495/21 провадження № 22-ц/821/1444/22 категорія 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК»

представник відповідача адвокат Ігнатенко Володимир Миколайович

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК» - адвоката Ігнатенка Володимира Миколайовича на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК» про розірвання договору оренди.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Деметра - ЛК» про стягнення заборгованості по орендній платі, та розірвання договору оренди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Деметра - ЛК» був укладений договір оренди землі відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в строкове платне користування земельну ділянку площею 7,3872 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0476, яка розташована в адміністративних межах Ротмистрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Договір був укладений на 10 років з 03 лютого 2014 року по 03 лютого 2024 року.

03 лютого 2014 року була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 9 договору оренди землі відповідач повинен сплачувати не менше 3 % від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до умов договору оренди землі відповідач вз`яв на себе зобов`язання до 31 грудня кожного року сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 2 976 грн. 38 коп.

Відповідач щорічно сплачував орендну плату лише до 2018 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8 929 грн. 14 коп. (за 2018, 2019, 2020 роки), що є порушенням умов договору, які є підставою для розірвання договору.

Враховуючи викладене вище, позивач просив стягнути з ТОВ «Деметра - ЛК» на його користь заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018, 2019 та 2020 роки у розмірі 8 929 грн. 14 коп. та розірвати договір оренди земельної ділянки площею 7,3872 га, кадастровий номер :02:001:0476, що розташована на території Ротмистрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, який був укладений 03 лютого 2014 року між позивачем та ТОВ «Деметра - ЛК».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 7,3872 га, кадастровий номер :02:001:0476 б/н від 03 лютого 2014 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Деметра - ЛК» та зареєстрований Смілянським міськрайонним управлінням юстиції Черкаської області, номер запису 4556532.

Стягнуто з ТОВ «Деметра - ЛК» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в розмірі 8 929 грн. 14 коп. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 2 517 грн. 38 коп. та 1 816 грн. судового збору, а всього 13 262 грн. 52 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи судом було достовірно встановлено, що відповідач протягом 2018-2020 років не виплачував орендну плату, визначену договором.

Вирішуючи питання в частині наявності заборгованості з орендної плати, визначеної у грошовій формі та підстав для її стягнення, суд виходив з того, що згідно п.п. 9 та 11 договору оренди земельної ділянки від 03 лютого 2014 року відповідач повинен сплачувати позивачу орендну плату до 31 грудня кожного року у розмірі 2 976 грн. 38 коп.

Матеріали справи не містять відомостей, що відповідач належним чином виконував умови договору оренди землі в частині виплати орендної плати у грошовій формі, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 , відповідачем не спростовано.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом 2018, 2019, 2020 років, оскільки неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.

Окрім того, п. 14 договору оренди землі від 03 лютого 2014 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,03% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідач має прострочення сплати заборгованості за оренду плату перед позивачем за 2018, 2019 та 2020 роки, відповідно суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення пені в сумі 2 517 грн. 38 коп. та погодився із наданим в позовній заяві розрахунком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Деметра - ЛК» оскаржило вказане рішення до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Деметра - ЛК» - адвокат Ігнатенко В.М. просить скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2022 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що позовні вимоги в частині твердження про несплату орендної плати за 2018-2020 роки не підтверджені жодними наявними у справі доказами.

Відповідач вважає, що саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами несплату йому орендної плати.

ТОВ «Деметра - ЛК» зазначило, що виконало свої зобов`язання перед позивачем та фактично сплатило орендну плату за майбутні періоди достроково, що не заборонено законодавством про оренду землі та дозволяло відповідачу не виплачувати ОСОБА_1 орендну плату до закінчення строку дії договору до 03 лютого 2024 року.

Таким чином, твердження позивача, на яких ґрунтується оскаржуване рішення не відповідають дійсності, а доводи апеляційної скарги дають підстави для скасування рішення суду й відмови в задоволенні позову в зв`язку з його необгрунтованістю та недоведеністю.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтовані і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Суд першої інстанції врахував всі надані сторонами докази та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Крім того, в доводах апеляційної скарги містяться суперечності відносно того, що позивач отримав орендну плату авансом до закінчення терміну дії договору оренди натуральною формою оплати (ячмінь, пшениця та кукурудза). Разом з тим, в подальшому відповідач намагається довести суду ту обставину, що в 2019-2020 роках він направляв поштові відправлення з грошовими переказами орендної плати позивачу, що суперечить доводам про те, що таку орендну плату позивач вже отримував у 2018 році.

Якщо відповідач стверджує, що виплатив орендну плату в 2018 році натурально, тоді яка необхідність була перераховувати кошти вподальшому в рахунок орендної плати.

Даним обставинам була дана належна оцінка судом першої інстанції, який ухвалив рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування за наведеними в апеляційній скарзі обставинами немає.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Деметра ЛК» - адвоката Ігнатенка В.М. не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2014 року між позивачем та СТОВ «Деметра - ЛК» був укладений договір оренди землі відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в строкове платне користування земельну ділянку площею 7,3872 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0476, яка розташована в адміністративних межах Ротмистрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Договір був укладений на 10 років з 03 лютого 2014 року по 03 лютого 2024 року.

03 лютого 2014 року була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 11, 13 договору оренди землі орендна плата сплачується до 31 грудня кожного року, розмір орендної плати переглядається щорічно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 157697160 від 27 лютого 2019 року земельна ділянка площею 7,39 га, кадастровий номер :02:001:0476, що розташована на території Ротмистрівської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_1 . Орендар: ТОВ «Деметра - ЛК», .

Згідно п. 9 договору оренди землі від 03 лютого 2014 року орендна плата 3 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки становить 2 976 грн. 38 коп., вноситься орендарем у формі та розмірі 100 % грошовій до 31 грудня за кожен рік користування ділянкою.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

За пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував, що відповідач порушив умови договору оренди щодо своєчасної сплати щомісячних платежів по орендній платі, що є підставою для розірвання вказаного договору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Деметра-ЛК» вказало, що воно належним чином виконувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати, зокрема в 2018 році позивачу була наперед виплачена орендна плата за договором в натуральній формі (ячмінь 1 тона, пшениця 2 тони, кукурудза 2 тони) на загальну суму 25 500 грн. Тому, враховуючи дану обставину, відповідач вважає, що фактично орендна плата була виплачена за майбутні періоди достроково, що дає підстави орендарю не сплачувати орендну плату ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору, тобто до 03 лютого 2024 року.

Встановивши, що ТОВ «Деметра - ЛК» належно не виконувало своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати, систематично не сплачуючи її, за договором оренди землі від 03 лютого 2014 року, що є істотним порушенням договору, суд першої інстанції дійшов належного висновку про те, що вказаний договір підлягає розірванню.

З наданої відповідачем та дослідженої під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відомості видачі сільськогосподарської продукції ТОВ «Деметра - ЛК» за 2018 рік (а.с. 99) вбачається, що ОСОБА_1 видано одну тону ячменю та по дві тони пшениці та кукурудзи. При цьому, не зазначено, якого саме паю, за який період, за яким договором оренди виплачена орендна плата, як і не вказано еквівалент грошової оцінки зернових, якщо орендна плата сплачувалася авансом наперед. Лише в 2022 році, під час розгляду справи в суді та ухвалення рішення суду, ТОВ «Деметра - ЛК» було видано довідку № 2 від 11 серпня 2022 року (а.с. 100), що орендна плата в 2018 році була видана ОСОБА_1 наперед на загальну суму 25 500 грн.

При цьому, матеріали справи, а саме договір оренди від 03 лютого 2014 року (а.с. 6-7) Розділ «Орендна плата пункти 9-14» не передбачають домовленості сторін про сплату орендної плати авансом наперед. Навпаки, договором (пункт 11) чітко передбачено, що орендна плата вносить у такі строки: до 31 грудня за кожен рік користування ділянкою.

Відповідачем фактично підтверджено, що орендна плата дійсно не сплачувалася в період 2018-2020 років та не надано доказів, що між сторонами існували домовленості (в якості укладення додаткових угод чи внесенням змін у договір) про виплату орендної плати наперед авансовими платежами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що Верховний Суд в своїх постановах від 22 січня 2020 року у справі № 387/193/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17 та від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17 підтвердив можливість сплати орендної плати наперед, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року за наслідками розгляду справи № 426/6529/20 судом було зроблено висновок відповідно до якого в разі відсутності в умовах договору домовленості про сплату орендної плати авансом, саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність такої сплати авансу на адресу позивача та довести, що між сторонами було закріплено право сплати авансових платежів по договору оренди.

Оскільки в справі, що є предметом розгляду суду апеляційної інстанції договір оренди від 03 лютого 2014 року не містить положень про авансові платежі, будь-яких доказів, в тому числі додаткових угоди чи змін до договору відносно такої сплати матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Крім того, під час розгляду справи, сторонами не надано суду будь-яких заяв позивача, які були погоджені сторонами, про сплату відповідачем орендної плати авансовим платежом (в тому числі натуральною формою) в рахунок наступних періодів, в тому числі до закінчення строку договору ореди.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра ЛК» - адвоката Ігнатенка Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-ЛК» про розірвання договору оренди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко