Справа № 487/6422/21
Провадження № 2/487/605/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини з України до Швейцарії (Швейцарської Конфедерації) без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 на час навчання в Міжнародній школі «Zurih North» з 23.08.2021 до 30.06.2022 включно.

У заяві представник позивача зазначив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2009 року, який було розірвано за рішенням суду від 07.11.2012 року. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого, за рішенням суду визначено з матір`ю. Судами неодноразово надавався дозвіл неповнолітньому ОСОБА_2 на виїзд з України до Швейцарії (Швейцарської Конфедеренції) без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 на час навчання в Міжнародній школі «Zurih North». На час звернення до суду з позовом, дитина закінчила навчання у 4-му класі міжнародній школі «Zurih North» та прагне продовжити навчання. Попри це відповідач, не надає своєї згоди на перебування сина на території Швейцарії, що призводить до порушення прав дитини, та суперечить її інтересам. Позивач перебуває у шлюбі з громадянином Швейцарії ОСОБА_5 , має посвідку на право постійного проживання у вказаній країні, з урахуванням чого дитині забезпечені належні умови проживання та матеріального забезпечення, що сприяє гармонійному розвитку дитини. Відповідно до шкільного плану, терміном навчання ОСОБА_3 в 5-му класі є період з 23.08. 2021 до 30.06.2022. Зазначив, що тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері, відповідатиме найкращим інтересам дитини, свою згоду на який відповідач не надав, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.09.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні.

11.10.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу без його участі.

10.01.2022 представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, просив за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення по справі.

10.01.2022 відповідач надав до суду заяву не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд за результатами підготовчого провадження, ухвалює рішення у справі.

Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2009, який було розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.11.2012.

В шлюбі у сторін народилась дитина - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2012 визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.01.2013 визначено порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні сина, шляхом систематичних побачень з сином, без присутності матері дитини, кожної середи з 16 до 19 години, а також кожної неділі з 8 до 12 години, а також можливість відвідування сина за місцем його проживання - в день його народження та 31 грудня кожного року, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 з ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

06.10.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Швейцарської ОСОБА_5 , який 09.04.2020 року письмово підтвердив своє бажання та спроможність взяти на повне матеріальне утримання (з оплатою базового медичного страхування, навчання) ОСОБА_2 до досягнення ним 20 років.

Крім того, позивачем були надані належним чином завірені копії документів, щодо матеріального стану ОСОБА_5 , а саме на підтвердження наявності у його власності нерухомого майна, отриманої заробітної плати та заощаджень.

Відповідно до підтвердження про відвідування Міжнародної школи «Zurich North» від 26.07.2021, головою прийомної комісії Ізабель Герхард засвідчено реєстрацію ОСОБА_2 у Міжнародній школі Zurich North» на навчальний рік 2019/2020 до 2026/2027. Зазначено, що ОСОБА_2 закінчив 4-й клас 02.07.2021 та розпочне 5-й клас навчання 23.08.2021 до закінчення навчання 24.06.2022.

Відповідно до банківського повідомлення, ОСОБА_5 20.07.2021 здійснено переказ на рахунок міжнародної школи «Zurich North» рахунок-фактура №15312, за навчання ОСОБА_2 2975 швейцарських франків як плата за навчання у 5- класі 1-й внесок за 1 семестр 2021/2022.

Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини

Другим Принципом Декларації прав дитини від 20.11.1959 року передбачено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статею 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 27 цієї Конвенції передбачає, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Пунктами 3, 4, Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що: виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинним законодавством встановлено порядок виїзду дитини за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживає має добрі довірливі стосунки як з матір`ю, так із її чоловіком ОСОБА_5 , які піклуються про гармонійний як фізичний так і духовний розвиток дитини, створивши для цього необхідні умови, щодо його соціального та матеріального забезпечення.

Відповідач проживає окремо, рішенням суду йому встановлений спосіб участі у вихованні сина. Відповідач не заперечує проти проживання сина з матір`ю, але згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон не надає.

Під час знаходження справи на розгляді в суді, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог та наданні дозволу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд з України до Швейцарії (Швейцарської Конфедерації) без згоди батька, на час навчання в Міжнародній школі «Zurih North» з 23 серпня 2021 року до 30 червня 2022 року включно, про що свідчать заяви ОСОБА_3 ..

Враховуючи встановлені обставини, зокрема проживання дитини з матір`ю, проти чого батько дитини не заперечує, забезпечення позивачкою належного повного і гармонійного розвитку дитини, та належного рівня життя для такого розвитку, створення позивачки нової родини з громадянином Швейцарської Конфедерації, з яким у дитини склалися найкращі відносини, та який має можливості для забезпечення достойного проживання дитини та її навчання у міжнародній школі; приймаючи до уваги думку неповнолітнього ОСОБА_2 , який прагне продовжити навчання у міжнародній школі, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог та надання неповнолітньому ОСОБА_2 дозволу на виїзд з України без згоди на період навчання в 5-му класі Міжнародної школи «Zurih North», терміном з 23.08.2021 до 30.06.2022 включно, що відповідає в першу чергу найвищим та інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати неповнолітньому громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на виїзд з України до Швейцарії (Швейцарської Конфедерації) без згоди батька - ОСОБА_3 , на час навчання в Міжнародній школі «Zurih North» з 23 серпня 2021 року до 30 червня 2022 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.М. Афоніна