Справа № 353/747/22
Провадження № 2-о/353/43/22
У Х В А Л А

13 вересня 2022 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І., ознайомившись з матеріалами за заявою адвоката Білана Назара Мироновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту спільного проживання, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Білан Н.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на момент відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Як встановлено нормами частин 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання.

В поданій до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області заяві в реквізитах заявника, ОСОБА_1 , зазначена адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 . В долученій до матеріалів справи копії паспорту зазначено місце реєстрації заявника: АДРЕСА_1 , датоване 04.10.2018 роком. Разом з тим, адвокат Білан Н.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з особою, яка проживала на території с. Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області. Таким чином, перед зверненням до суду з вищезазначеною заявою слід було б отримати витяг з реєстру територіальної громади станом на дату звернення із зазначенням фактичного місця реєстрації заявника ОСОБА_1 з метою визначення підсудності вказаної справи.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто, в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, вказується мета встановлення юридичного факту, оскільки вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Заінтересовані особи у справах про встановлення факту залучаються залежно від мети, для якої заявникові необхідно встановлення такого факту. Якщо метою встановлення факту є оформлення спадкових прав, то заявниця має надати до суду відомості щодо одержання відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, саме у вигляді постанови нотаріуса.

В заяві представник заявника вказує, що встановлення юридичного факту спільного проживання на момент відкриття спадщини (смерті) із мамою має значення для належного оформлення права на спадщину заявника та одержання свідоцтва про право на спадщину, тобто виникнення майнових прав, однак даних про те, що заявник ОСОБА_1 звертався для оформлення спадщини і нотаріус йому відмовив, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, у разі відсутності спору, яка розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Так, представником заявникаю не зазначено доказів про останнє місце реєстрації як заявника ОСОБА_1 , так і померлого ОСОБА_2 та перелік осіб, які були зареєстровані та фактично проживали, а також інші докази, які підтверджують факт спільного проживання та ведення спільного господарства в період за п`ять років до 07.11.2014 року. З прохальної частини заяви вбачається, що представник заявника просить визнати факт спільного проживання ОСОБА_1 з рідним батьком ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини. Згідно з нормами ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, у ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зважаючи на викладене, представнику заявника слід конкретизувати вимоги заяви або додати докази спільного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем протягом 5 років та обгрунтувати неможливість прийняття спадщини як спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Крім того, згідно роз`яснень, викладених в пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/4/19 (провадження №61-18132св19) у Постанові від 07 квітня 2020 року дійшов висновку, що, у разі якщо інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця немає, то заінтересованою особою у справі має бути орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, який в разі відсутності спадкоємців може звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді.

Так, представником заявника в заяві зазначено, що ще за життя батько заявника ОСОБА_2 розлучився із матір`ю заявника ОСОБА_4 , та вказує, що ОСОБА_2 на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з ним за даною адресою постійно проживали без реєстрації заявник ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_5 не залучена до розгляду справи. В поданих суду матеріалах немає даних про наявність чи відсутність інших спадкоємців, які можуть бути заінтересованими особами, а також даних про те, що з даних вимог не вбачається спір про право.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, заява адвоката Білана Н.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не відповідає вимогам передбаченим цивільно - процесуальним законодавством, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку необхідного для усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260-261, 316, 318 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Білана Назара Мироновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту спільного проживання - залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 та його представнику - адвокату Білану Назару Мироновичу з часу вручення копії ухвали, десятиденний строк, для усунення недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у вказаний строк заява буде вважатися неподаною, і буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СуддяН. І. ЛУЩАК