Постанова

Іменем України

19 вересня 2022 року

м. Київ

Справа № 333/6361/20

провадження № 61-16326св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Водоканал»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,

відповідач за зустрічним позовом -Комунальне підприємство «Водоканал»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Стоматова Е. Г., та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2020 року Комунальне підприємство «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення.

Позовну заяву мотивувало тим, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 проживають відповідачі, які користувалися послугами КП «Водоканал», але плату за послуги підприємства вносили не у повному обсязі, і тому за період з 01 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року утворилася заборгованість у сумі 11 478,08 грн.

КП «Водоканал» просило суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 11 478,08 грн за період з 01 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року та судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до КП «Водоканал» про захист прав споживачів, визнання заборгованості безнадійною.

Зустрічну позовну заяву мотивувала тим, що другий відповідач ОСОБА_2 фактично не проживала за вказаною адресою більше трьох років, тому не є належним відповідачем у справі за позовом КП «Водоканал».

Крім того, вона не погоджувалася із сумою боргу, вказувала, що борг утворився до 2017 року, однак КП «Водоканал» пропустило позовну давність. Корім того, позивач стверджувала, що з 2018 року комунальні послуги нею оплачувались регулярно.

Пославшись на підпункт «а» пункту 14.1.11 ПК України, статей 256, 257, 261 ЦК України, ОСОБА_1 вказувала, що у серпні 2020 року вона звернулася до КП «Водоканал» із заявою-вимогою про визнання безнадійною та списання (анулювання) з її особового рахунку заборгованості, що утворилася до 25 серпня 2017 року за надані послуги.

Вважала, що оскільки КП «Водоканал» без поважних причин пропустив строк позовної давності, то нарахована сума боргу до 25 серпня 2017 року знаходиться поза межами строку позовної давності, тому є безпідставною і підлягає списанню.

Уточнивши вимоги зустрічної позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд:

- виключити зі складу відповідачів у позовній заяві КП «Водоканал» ОСОБА_2 , яка не проживає за адресою: АДРЕСА_1 більше трьох років;

- визнати заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Водоканал» за надані послуги з водопостачання та водовідведення включно по грудень 2017 року безнадійною та такою, щодо якої минув строк позовної давності;

- зобов`язати КП «Водоканал» списати або анулювати з особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення включно по грудень 2017 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з позовною заявою КП «Водоканал».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року позов КП «Водоканал» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» заборгованість з оплати за водопостачання і послуги каналізації за період з 01 листопада 2015 року по 31 вересня 2020 року у сумі 11 478,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» судовий збір по 1 051,00 грн з кожного відповідача.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Водоканал» про захист прав споживачів, про визнання заборгованості безнадійною відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року залишено без змін.

Задовольняючи позов КП «Водоканал» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вимоги КП «Водоканал» про стягнення з відповідачів боргу з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами. Враховуючи, що відповідачі періодично сплачували заборгованість за надані послуги, вони визнавали її, а відповідно перебіг позовної давності переривався і його застосування до спірних правовідносин не є можливим. Безнадійною заборгованістю є, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, однак оскільки судом було відмовлено у застосуванні позовної давності, то відсутні підстави для задоволення вимоги за зустрічним позовом про визнання заборгованості безнадійною.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вказав, що доказів звернення до позивача з питанням проведення перерахунку заборгованості у зв`язку із непроживанням ОСОБА_2 у квартирі за адресою надання послуг матеріали справи не містять.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову КП «Водоканал».

Рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову заявник не оскаржила, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України судові рішення судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні зустрічного позову у касаційному порядку не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12 жовтня 2021 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху, надано час для усунення її недоліків.

08 листопада 2021 року ухвалою Верховного Суду задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку зібраним доказам, унаслідок чого дійшли помилкових висновків про задоволення позову КП «Водоканал».

Заявник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що строк позовної давності переривався внаслідок часткової оплати наданих послуг з водопостачання.

Вважає, що судами неправильно встановлено фактичні обставини справи у тій частині, що ОСОБА_2 більше трьох років не проживає за місцем своєї реєстрації та не отримує послуги з водопостачання. При цьому ОСОБА_2 не є власником квартири, до якої КП «Водоканал» надає послуги.

Заявник вказує, що заборгованість стягнуто за період з серпня 2011 року по листопад 2015 року, тобто заборгованість, зі стягнення якої вже тричі минув строк позовної давності. Стверджує, що та обставина, що КП «Водоканал» зарахував за минулі періоди суми, сплачені відповідачем у подальшому, ніяким чином не залежало від волі відповідачів, і відповідачі ніяким чином не могли проконтролювати, за які періоди КП «Водоканал» зараховує платежі.

Вважає, що наявні підстави для застосування строку позовної давності.

Заявник стверджує, що заборгованість фактично виникла за період до грудня 2017 року, а починаючи з березня 2018 року вони систематично сплачують послуги з водопостачання.

Суди попередніх інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2021 року КП «Водоканал» подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради та являються споживачами послуг з водопостачання і водовідведення, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте КП «Водоканал» є надавачем послуг з водопостачання та водовідведення у будинок, де зареєстровані відповідачі, які ці послуги отримали, що не заперечували у суді.

Із розрахунку заборгованості, наданої КП «Водоканал» встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01 листопада 2015 року по 30 вересня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 11 478,08 грн, що підтверджується довідкою по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 у відзиві на позов КП «Водоканал» просила застосувати позовну давність.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Відповідно до статей 67-68 ЖК України та статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» наймач або власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за надані комунальні послуги. Плата за надані комунальні послуги у вигляді питного водопостачання та водовідведення береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла.

Відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з пунктом 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинного на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником.

У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу.

Заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку, або надасть докази того, що він (членів сім`ї споживача) має право на отримання пільги, про які він заздалегідь повідомив надавача послуг.

Судами попередніх інстанцій встановлено існування між сторонами правовідносин з надання та отримання послуг з водопостачання та водовідведення.

Вирішуючи спір, суди правильно застосували до вирішення спірних правовідносин положення статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 64, 66-68 ЖК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (провадження № 14-448цс19) на яку як на підставу касаційного провадження посилалась заявник у касаційній скарзі.

Встановивши, що споживачі послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 періодично сплачували заборгованість за надані послуги, чим визнавали існування заборгованості та переривали перебіг позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні положень частини четвертої статті 267 ЦК України, тобто вірно відмовили у застосуванні позовної давності, про сплив якої заявляла відповідач ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів зазначає, що споживач ОСОБА_1 не надала доказів сплати нею лише поточних платежів.

Натомість із розрахунку заборгованості, наданого КП «Водоканал», вбачається, що споживачі ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), починаючи з 2011 року, періодично сплачували суми значно більші, ніж щомісячні платежі за отримані послуги водопостачання, що свідчить про фактичне визнання ними боргу та тягне переривання перебігу позовної давності (а. с. 3-5).

Доводи касаційної скарги, зокрема, щодо розміру заборгованості зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення, висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Отже, суди попередніх інстанцій виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник