Справа № 204/1339/22
Провадження № 2/204/1241/22
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати договір споживчого кредиту №3430396 від 18 вересня 2021 року, укладений між сторонами, недійсним. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 вересня 2021 року невідомі особи, діючи умисно, шляхом обману, з використанням без згоди позивача її фотокопій особистих документів паспорта громадянки України та персональних даних, які містилися у вкраденому у позивача 18 вересня 2021 року телефоні Samsung Galaxy J7, незаконно, без згоди позивача, оформили в ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року на загальну суму 20000 грн, чим позивачу завдано майнової шкоди. За даним фактом крадіжки та шахрайства 19 вересня 2021 року позивач звернулася до відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з відповідними заявами. 12 жовтня 2021 року до ЄРДР за № кримінального провадження 0000596 внесені відомості за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення чужого майна. 16 листопада 2021 року до ЄРДР за № кримінального провадження 0000673 внесені відомості за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій. Позивач вважає, що договір про надання споживчого кредиту №3430396 від 18 вересня 2021 року є таким, що не відповідає чинному законодавству України, є несправедливим та повинен бути визнаний недійсним, що і є причиною виникнення спору, та таким, що укладений без волі та відома позивача. Перед підписанням кредитного договору позивач не отримувала інформаційного листа відповідно до вимог чинного законодавства, а також не ставила свій особистий власноручний підпис під вказаним договором, та взагалі не знала про його існування, не отримувала жодних грошових коштів за даним договором. Вважає, що договір суперечить ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки позивач не бажала укладати спірний договір та отримувати кредитні грошові кошти у відповідача.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26 травня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»), що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача (LogFile застосування коду). Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1. Кредитного договору на його картку. Вказує, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права (яке до того ж не порушено), а саме він просить визнати нібито неукладений договір, тобто такий, що не відбувся недійсним. Вважає, що кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми, волевиявлення на укладення якого позивач виявив у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Позивач міг передбачити всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. Крім того, при укладенні кредитного договору позивачем пройдено верифікацію через банк ID. Дані, вказані заявником в анкеті-заяві, співпадають з тими, які отримало Товариство з системи BankID, включаючи фінансовий номер телефону, на який надсилаються паролі та ідентифікатори, необхідні для входу в особистий кабінет та підписання договору. З приводу перерахування коштів позивачу зазначає, що Товариство не отримує повні реквізити картки позичальника, яка вказується ним для отримання кредиту. Позичальником була зазначена платіжна картка, на яку була перерахована сума кредиту: MASTERCARD DEBIT UNEMBOSSED 516875XXXXXX14. Перерахування коштів відбувалося за допомогою сервісу LiqPay ПриватБанку, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою АТ КБ «ПриватБанк», якою також підтверджено належність картки саме позивачу. Зауважує, що позивач не підтверджує свої посилання на те, що кредитний договір укладений не нею жодними доказами. Наявність самого факту звернення до правоохоронних органів не є доказом вчинення проти неї протиправних дій. Крім того, позивач протирічить сама собі, вказуючи що 18 вересня 2021 року телефон в неї було викрадено, і надіючи доказ, що 18 вересня 2021 року на її телефон почали надходити повідомлення про зняття коштів. Посилання позивача на невиконання відповідачем обов`язку по наданню інформації не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, зокрема паспортом споживчого кредиту. Також представник відповідача зазначив, що новим кредитором по відношенню до позивача тепер є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а тому належним відповідачем у даній справі є саме ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до розгляду цивільної справи.

04 серпня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковський О.В. звертає увагу на те, що обставина відкриття кримінального провадження не свідчить про не укладення договору між позичальником та кредитором. Позивачем не надано вирок суду, в якому було б встановлено, що договір фактично не укладався та кошти позичальником не отримувались. Вважає, що позивач отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, прийняв умови кредитного договору і погодився з ними, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, містить несправедливі умови для позивача, та що положення цього договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами та печаткою сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, був спрямований на отримання кредиту та на його погашення, згідно з умовами договору. Вважає позовні вимоги недоведеними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

18 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №3430396, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на 15 днів з 18 вересня 2021 року надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін 03 жовтня 2021 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с.8-18).

Позичальник підтвердив, що: до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування» (п.5.1. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

Відповідно до п. 6.1. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_1 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству (п. 6.2. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

Пунктом 6.3. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року передбачено, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що зокрема він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.4., 6.5. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

У розділі 10 договору «Реквізити сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «МІЛОАН», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса проживання, контактний номер телефону та електронна пошта.

Для укладення електронного кредитного договору, сторони вчинили дії в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та поза нею, які відображені у наданій відповідачем хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №3430396 від 18 вересня 2021 року (а.с.89).

При укладенні зазначеного кредитного договору позивачем пройдено верифікацію через банк ID (а.с.90).

На підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №3430396 від 18 вересня 2021 року у формі електронного правочину відповідачем надано Інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду) (а.с.87).

Як вбачається з паспорта споживчого кредиту №3430396, підписаного позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позивач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних споживачем умов кредитування (а.с.20-22).

В Анкеті-заяві на кредит №3430396, створеній 18 вересня 2021 року, позичальником ОСОБА_1 було зазначено платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту, а саме MASTERCARD DEBIT UNEMBOSSED 516875*14, банк, що випустив картку pb (а.с.23-24).

18 вересня 2021 року відповідачем здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 20000 грн на кредит рах.№ НОМЕР_2 , призначення платежу кошти згідно договору 3430396 (а.с.86).

Також відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №2598/16-05 від 16 травня 2022 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» 18 вересня 2021 року через систему платежів LiqPayST було проведено фінансову операцію по переказу коштів у розмірі 20000 грн на підставі договору №3430396 на номер карти одержувача коштів 5168-75ХХ-ХХХХ-ХХ14, одержувачем зазначено позивача (а.с.126).

Позивач посилаючись на те, що вказаний кредитний договір вона не укладала, зверталася до відповідача з відповідними заявами, а також до Національного банку України зі скаргами (а.с.30-43).

Позивач також зверталася до відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області стосовно списання коштів з карти позивача невідомими особами за допомогою її викраденого телефону (а.с.25-27).

26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №26-01/2022-83, за умовами якого останнім набуто право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, переліченими у Реєстрі прав вимоги (Додаток №1) (а.с.148-157).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, боржником за кредитним договором №3430396 від 18 вересня 2021 року зазначено ОСОБА_1 (а.с.171).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний кредитний договір підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України судом враховуються висновки Верховного Суду у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Сам по собі факт внесення до ЄРДР відомостей за фактом таємного викрадення чужого майна та шахрайства не підтверджує наведених у позовній заяві обставин, що свідчать про недійсність спірного правочину.

Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання кредитного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовувала, у тому числі й тим, що такий договір укладений з порушенням вимог частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме тим, що договір про надання споживчого кредиту є несправедливим та перед підписанням кредитного договору позивач не отримала інформаційного листа відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказані твердження позивача суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються текстом Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, в якому чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошовими коштами та відповідальність за порушення умов договору. Як вбачається із вказаного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин (18 вересня 2021 року) стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містила частину другу, а тому посилання позивача на частину другу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими.

Суд також звертає увагу й на непослідовність позиції позивача, яка одночасно заявляє, що договір нею не укладався, а потім, що кошти їй не передавалися і одночасно просить визнати договір недійсним. Але недійсним можна визнати лише укладений договір.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», місцезнаходження: м.Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, ідентифікаційний код 40484607.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: м.Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ідентифікаційний код 36799749.

Головуючий: