Справа № 669/648/22
Провадження № 2/669/196/22
У Х В А Л А

08 вересня 2022 року смт.Білогір`я

суддя Білогірського районного суду Хмельницької області Бараболя Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білогірської селищної ради Хмельницької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований 12 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3;

- визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч.5 ст.177 ЦПК України, відповідно до якої, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ст.1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року в розмірі 2393 грн.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Згідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Отже, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру до одного відповідача та додано до матеріалів позову квитанцію про сплату судового збору в сумі 992,40 грн., в той час як має бути сплачено судовий збір в розмірі 992,4 грн. ще за однією вимогою немайнового характеру, за наступними платіжними реквізитами: рахунок №UA0022731, код отримувача 37971775, отримувач ГУК у Хмел. обл/Білогірськ. стг/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) , код банку отримувача 899998, або мають бути надано суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ч.5 ст.177 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зокрема в позовні заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Так, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року указано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. До справи не доданий висновок органу опіки та піклування відносно місця проживання дитини. Для цього позивачу необхідно звернутись до цього органу.

Позивач не виклав обставини про те, що місце проживання дитини не встановлено за згодою подружжя, тому, що в позові тільки просить визначити місце проживання дитини з ним та вказує фактично, що спору відносно місця проживання дитини не має. Якщо спору відносно місця проживання дитини між сторонами немає, то чому позивач вимагає встановити його в судовому порядку. Немає посилання на докази цього (спору між батьками), в тому числі: чому він не звертався до служби у справах дітей в порядку передбаченому п. 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року зі змінами "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини". В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N 200/952/18 (провадження N 61-14859св19) вказано, що "Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло". Тому, для розгляду цих позовних вимог необхідно отримати висновок органу опіки і піклування з цього питання, який не буде зроблено без звернення до цієї служби.

Так як зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України), не указано, якими діями саме відповідачка не визнає, порушує, чи оспорює його права відносно місця проживання дитини. Не роз`яснено в чому саме спір між позивачем і відповідачем в цій частині. Не вказано на спосіб захисту свого порушеного права, який він просить визначити у рішенні.

Враховуючи вищезазначене, провадження у даній справі не може бути відкритим до виправлення недоліків позовної заяви.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 177, 185,353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, залишити без руху.

ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. С. Бараболя