Справа №760/4066/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.,

за участю відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, визнання права власності на 1/2 частину майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого в період шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 09.06.2015 року до 24.09.2019 року вона з ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу сторонами набуто майно, яке їх спільною сумісною власністю, а саме: квартиру, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 02.04.2016 року.

Сторони щодо добровільного поділу майна згоди не дійшли.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

03.05.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

26.07.2021 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні 26.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні 09.08.2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про долучення відзиву до матеріалів справи, в якому викладені заперечення проти задоволення позову ОСОБА_3 , а саме зазначено, що спірна квартира набута відповідачем у приватну власність на підставі договору довічного утримання, який було укладено не в інтересах сім`ї, джерелом набуття предмету договору (спірної квартири) не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, ОСОБА_3 не була визначена у договорі як набувач, не виконувала обов`язки за таким договором солідарно з набувачем.

У судовому засіданні 09.08.2021 року прийнято до спільного розгляду справу зустрічну позовну заяву ОСОБА_1

ОСОБА_1 звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 просив визнати квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 27,40 кв.м., житловою площею 19,60 кв.м., отриману у власність по договору довічного утримання від 02.04.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі за №2116, особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані тим, що квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 27,40 кв.м., житловою площею 19,60 кв.м. була отримана ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 02.04.2016 року укладеного з подругою матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Зазначив, що саме він та його мати постійно спілкувались з ОСОБА_4 , завжди допомагали їй, внаслідок чого ОСОБА_4 запропонувала укласти ОСОБА_1 договір довічного утримання. Про намір укласти вказаний договір ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 , проте останній було все одно.

Всі зобов`язання по договору ОСОБА_1 виконував особисто, матеріальним забезпеченням, придбанням необхідних ліків, продуктів харчування, побутових речей та іншого здійснювалось виключно за власний рахунок ОСОБА_1 .

В свою чергу ОСОБА_3 жодної участі у зобов`язаннях по договору довічного утримання не приймала.

Крім того, ОСОБА_1 кожного місяця перераховував ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1500,00 грн.

Після смерті ОСОБА_4 , похоронами займався ОСОБА_1 , всі витрати були здійснені за його власні кошти.

Отже, договір довічного утримання було укладено не в інтересах сім`ї, джерелом набуття предмету договору (спірної квартири) не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, ОСОБА_3 не була визначена у договорі як набувач, не виконувала обов`язки за таким договором солідарно з набувачем, а тому набута ОСОБА_1 квартира є його особистою приватною власністю.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 , зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

25.08.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

26.08.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому вона просила повернути зустрічну позовну заяву у зв`язку з порушенням строків її подання.

26.08.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що ОСОБА_1 уклав договір довічного утримання з ОСОБА_4 за згодою дружини ОСОБА_3 (п.п. 21 договору).

ОСОБА_1 не підтверджено належними доказами, що у нього були доходи. В свою чергу, позивач працювала та мала стабільну заробітну плату. Догляд ОСОБА_4 здійснювався спільними зусиллями, за спільні кошти, у тому числі і кошти ОСОБА_3 .

На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , первісний позов просила задовольнити.

Також просила викликати свідків у судове засідання.

31.08.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року клопотання представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом задоволено.

06.09.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив після отримання додаткових матеріалів в якій вона зазначила, що випискою по картковому рахунку картки НОМЕР_1 підтверджується факт надання матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_4 , з якою був укладений договір довічного утримання, а також те, що вона приймала участь у витратах на її поховання.

09.09.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

15.09.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

19.10.2021 року від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення на клопотання представника ОСОБА_3 про виклик свідків, в яких він просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

19.10.2021 року від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик свідків та заперечення на відповідь на відзив після отримання додаткових матеріалів представника ОСОБА_3 , в яких він зазначив, що надана виписка по картковому рахунку ОСОБА_3 не містить жодної інформації, яка б підтверджувала те, що остання утримувала ОСОБА_4 та приймала участь у фінансових витратах на її поховання.

Наявність офіційної роботи у ОСОБА_3 жодним чином не спростовує наявність заробітку і фінансової можливості ОСОБА_1 виконувати свої обов`язки по договору довічного утримання.

19.10.2021 року від ГУПФ України в м. Києві надійшла відповідь на ухвалу суду від 09.09.2021 року.

21.10.2021 року від ДПС у м. Києві надійшла відповідь на ухвалу суду від 09.09.2021 року.

11.01.2022 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про допит свідків., задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про допит свідків, відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про витребування доказів.

У судовому засіданні 14.02.2022 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про допит свідків.

Також, у судовому засіданні 14.02.2022 року було допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

18.02.2022 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

21.07.2022 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

01.08.2022 року від представника ОСОБА_1 надійшли письмові судові дебати.

В судове засідання позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у розгляді клопотання по невідкладним слідчим діям.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторонами в справі надані пояснення та заперечення, підстави, визначені законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представника.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник в судовому засідання просили відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 , зустрічний позов просили задовольнити.

Суд, вислухавши думку відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представника, врахувавши пояснення позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представника наданих при розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 09.06.2015 року до 24.09.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2015 року.

Встановлено, що за час сумісного життя у шлюбі сторонами була набута квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання серія та номер: 2116, виданий 02.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., орієнтованою вартістю 1120000,00 грн.

У зв`язку із наявністю спору про поділ майна подружжя, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 заперечував проти вимог ОСОБА_3 посилаючись на те, що спірна квартира була набута ним на підставі договору довічного утримання від 02.04.2016 року.

Вказаний договір було укладено не в інтересах сім`ї, джерелом набуття предмету договору (спірної квартири) не були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, ОСОБА_3 не була визначена у договорі як набувач, не виконувала обов`язки за таким договором солідарно з набувачем, а тому набута ОСОБА_1 квартира є його особистою приватною власністю.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати квартиру АДРЕСА_2 своєю особистою приватною власністю.

Суд вважає, що вказані твердження ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, з огляду на наступне.

Встановлено, що 02.04.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання (догляду).

Відповідно до п. 21 договору довічного утримання (догляду) від 02.04.2016: цей договір укладається за згодою дружини Набувача, ОСОБА_3 , що підтверджується заявою, підпис на якій засвідчено ОСОБА_16 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02 квітня 2016 року за реєстровим №2115.

Своєю заявою про надання згоди на утримання та догляд ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підтвердила свої наміри на виконання зобов`язань по договору довічного утримання.

Згідно умов договору довічного утримання (догляду) від 02.04.2016 року набувач ОСОБА_1 зобов`язаний надавати відчужувану довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування).

За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується набувачем складає 1500,00 грн. на місяць, які будуть перераховані на рахунок відчужувача № НОМЕР_2 , що в ПАТ ПриватБанк. Дана сума повинна сплачуватись набувачем не пізніше десятого числа кожного місяця за наступний місяць (п. 5 договору).

ОСОБА_1 на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань визначених у п. 5 договору довічного утримання (догляду) від 02.04.2016 року надав копії квитанцій та скріншот переказу.

Проте, вказані документи не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 виконував обов`язки по утриманню ОСОБА_4 одноособово, без участі ОСОБА_3 .

Крім того, вказані твердження ОСОБА_1 спростовуються випискою по картковому рахунку картки НОМЕР_3 ОСОБА_3 з якої вбачається, що в період з 26.07.2016 року по 28.04.2017 року, на початку місяця з 01 числа по 10 число знімались гроші готівкою для переводу на картковий рахунок ОСОБА_4 .

Зокрема, 01.08.2016 року, 03.08.2016 року, 02.08.2016 року, 04.08.2016 року (код операції 177985, 965916,540914,541218) зняття готівки в сумі 600,00 грн., 100,00 грн., 200,00 грн., 100,00 грн. (на загальну уму 1000,00 грн.).

Вказане є підтвердженням квитанції №Р24А117075753А20755 від 03.08.2016 року, наданої ОСОБА_1 щодо переказу ОСОБА_4 1500,00 грн.; 02.08.2016 року (код операції 176286) зняття готівки 600,00 грн.;

01.09.2016 року, 02.09.2016 року, 06.09.2016 року, 07.09.2016 року (коди операцій 032880, 553616, 028672,27034, 136710) зняття готівки в сумі 1000,00 грн., що є підтвердженням квитанції переказу в терміналі самообслуговування від 08.09.2016 року, яку надав ОСОБА_1 щодо переказу ОСОБА_4 на суму 1500,00 грн.;

04.10.2016 року (код операції 855394) зняття готівки в сумі 700,00 грн., що є підтвердженням квитанції №Р24А146978928А88723 від 05.10.2016 року, яку надав ОСОБА_1 щодо переказу ОСОБА_4 15000,00 грн.;

04.11.2016 року зняття готівки в сумі 1000,00 грн. і 1000,00 грн., що є підтвердженням квитанції №Р24А162581560А93334 від 04.11.2016 року, яку надав ОСОБА_1 щодо переказу ОСОБА_4 1500,00 грн.;

05.12.2016 року, 08.12.2016 року (код операції 794858, 799038) зняття готівки на суму 1000,00 грн., 400,00 грн.;

02.02.2017 року (коди операцій 71516, 719066) зняття готівки в сумі 1000,00 грн. і 1000,00 грн.

04.02.2017 року (коди операцій 775868, 778648) зняття готівки в сумі 500,00 грн. і 500,00 грн.;

04.03.2017 року (код операції (769738) зняття готівки в сумі 1000,00 грн.;

05.04.2017 року (коди операцій 740970, 743628,746296) зняття готівки в сумі 1000,00 грн., 1000,00 грн. і 600,00 грн.;

28.04.2017 року (коди операцій 337558, 340926, 345220, 412862) зняття готівки в сумі 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн.

Також, випискою по картковому рахунку НОМЕР_3 підтверджено спільні транзакції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на придбання речей для дому, витрати на пальне автомобіля ОСОБА_1 BMW 525, та ін.

На підтвердження того, що ОСОБА_17 користується автомобілем BMW 525 в матеріалах справи міститься інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень (постанова у справі №760/19148/19).

Щодо доданих ОСОБА_17 фотокопій квитанцій (а.с. 13-14 Т. 2) щодо матеріального забезпечення ОСОБА_4 (за вересень, листопад місяць 2016 року, то слід зазначити наступне.

З квитанції №50 вбачається, що 08.09.2016 року о 17.34 ОСОБА_1 поповнив свою картку готівкою на суму 1492,50 грн. в терміналі самообслуговування Київ, вул. Святошинська, буд. 3 ТЦ NOVUS. Після поповнення доступна сума 1504,40 грн. (тобто на картці було 11,90 грн.) Через хвилину після поповнення своєї картки, о 17.35 год. ОСОБА_1 здійснив переказ в сумі 1503,00 грн. на картку НОМЕР_4 , отримувач ОСОБА_4 , в тому ж терміналі. Після переказу грошей ОСОБА_4 доступна сума 1,40 грн. (тобто на картці ОСОБА_1 відсутні були власні кошти).

З виписки по картці заробітної плати ОСОБА_3 , вбачається, що 01.09.2016 року на її карту зараховано 4025 грн., та з 01.09.2016 по 07.09.2016 з картки ОСОБА_3 знято готівкою на загальну суму 2100,00 грн., крім того в магазині Ашан витрачено на продукти 1380 грн.

04.11.2016 року о 09.40 год. ОСОБА_1 поповнив свою картку готівкою на суму 1791,00 грн. в терміналі самообслуговування Київ, вул. Вишгородська, буд. 29/1, відділення банку. Після поповнення доступна сума 1818,75 грн. (тобто на картці було 27,75 грн.). Через 19 хвилин після поповнення своєї картки, о 09.59 год. ОСОБА_1 здійснив переказ в сумі 1505,00 грн. через Приват24, отримувач ОСОБА_4 . Після переказу грошей ОСОБА_4 доступна сума 313,75 грн., через хвилину о 10.00 ОСОБА_1 через Приват24 здійснив переказ на картку ОСОБА_18 234,00 грн., після чого залишилося 79,75 грн. (тобто на картці ОСОБА_1 відсутні власні кошти).

З виписки по картці заробітної плати вбачається, що ОСОБА_3 01.11.2016 року отримала на свою картку заробітну плату в сумі 12477,50 грн. та 04.11.2016 року в сумі 1788,87 грн. В той же день 04.11.2016 року з картки ОСОБА_3 на автозаправці «WOG» заправлено автомобіль на суму 300 грн. (в 2016 році в сім`ї Труханських був один автомобіль «BMW 525», яким особисто керував ОСОБА_1 ), після чого в банкоматі знято готівкою 2000 грн. (двічі по 1000 грн.).

Вищенаведені витрати суд вважає належним доказом у справі щодо спільного піклування, фінансового утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_17 за договором довічного утримання (догляду) ОСОБА_4 .

Також судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 у період з 12.07.2016 року по 01.09.2017 року працювала в ТОВ «Кіх Гмбх» на посаді адміністратор та отримувала заробітну плату за місцем роботи.

В свою чергу, ОСОБА_17 у період з 01.01.2015 року по теперішній час офіційно не працевлаштований, що підтверджується інформацією наданою Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 19 Т. 2) та інформацією наданою Головним управлінням ДПС у м. Києві від 12.10.2021 року №44117/5/26-15-12-06-23-сі.

ОСОБА_17 звертаючись з зустрічним позовом до суду обґрунтовував також свої вимоги тим, що він мав дохід 12000,00 грн., на підтвердження чого надав копію цивільно-правової угоди (договір надання послуг/виконання робіт) від 15.01.2016 року (а.с. 11-12 Т. 2).

Суд не приймає вказаний доказ до уваги з огляду на те, що у п. 1.4 та п. 1.5 цивільно-правової угоди (договору надання послуг/виконання робіт) від 15.01.2016 року є посилання на акт прийому наданих послуг (виконаної роботи), який є невід`ємною частиною цього договору, однак акт відсутній.

Пункт 4.2 цього договору вказує на те, що оплата за послуги здійснюється у безготівковій формі, у національній валюті, на умовах передоплати, однак ОСОБА_1 не надано доказів (виписки банку) отримання вказаної суми згідно цього договору.

Відповідно до ст. 164.2 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: 164.2.2. суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору»,

В свою чергу, ОСОБА_1 не надано доказів сплати відповідних податків щодо отриманої оплати за послуги в розмірі 12000 грн. Крім того судом були витребуванні докази, які підтверджують відсутність доходів у ОСОБА_1 за відповідний період.

ОСОБА_1 також додано в якості доказу отримання доходів договір оренди від 01 січня 2015 року з ОСОБА_15 , про те, що він здає їй кімнату в квартирі АДРЕСА_3 , за що отримує орендну плату в розмірі 5000 грн., що також є недостовірним доказом.

Орендна плата, отримана в результаті здачі житла в оренду, є доходом фізичної особи і підлягає оподаткуванню. Так, в договорі вказана сума в розмірі 5000 грн., але жодних доказів на підтвердження отримання вказаного доходу за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2016 року (період на який укладено договір) не надано, що також підтверджується витребуваними судом доказом.

Відповідно до ст. ст. 170.1.3., 170.1.5 Податкового кодексу України: нерухомість, що належить фізичній особі - нерезиденту, надається в оренду виключно через фізичну особу - підприємця або юридичну особу - резидента (уповноважених осіб), що виконують представницькі функції такого нерезидента на підставі письмового договору та виступають його податковим агентом стосовно таких доходів. Нерезидент, який порушує норми цього пункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податку; 170.1.5. Якщо орендар є фізичною особою, яка не є самозайнятою особою, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом не доведено наявність отримання доходів, за рахунок яких було одноособово здійснено утримання ОСОБА_4 по договору довічного утримання від 02.04.2016 року.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сумісно утримували ОСОБА_4 , разом приймали рішення стосовно купівлі ліків, продуктів та матеріального забезпечення, а також навідувались до неї, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги.

Стосовно матеріального забезпечення сім`ї зазначили, що у період 2016-2017 років ОСОБА_3 працювала та мала стабільну заробітну плату. ОСОБА_17 також мав доходи, оскільки підробляв в таксі, проте вони були нестабільними.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови позивача або відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про сумісне утримання ОСОБА_4 у суду немає.

Також в судовому засіданні були допитані свідки, що були заявлені представником ОСОБА_17 , а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які зазначили, що ОСОБА_3 жодної участі в утримані ОСОБА_4 не приймала. Матеріальним забезпеченням ОСОБА_4 займався лише ОСОБА_17 , який також навідував її, прибирав у квартирі, возив до лікарні, купував продукти харчування, ліки тощо.

Стосовно доходів ОСОБА_17 повідомили, що він мав стабільний заробіток, який дозволяв йому не лише допомагати ОСОБА_4 , а й ще утримувати ОСОБА_3 .

Участь свідка в судовому засіданні і дача правдивих показань - обов`язок, який забезпечується цивільною процесуальною відповідальністю і кримінальною відповідальністю.

На об`єктивність і повноту показань свідків про відомі їм обставини можуть впливати інші існуючі неправові зв`язки між свідками і сторонами - товариські, родинні, громадські, моральні та психологічні фактори, які при дослідженні і оцінці показань свідків судом підлягають урахуванню.

При дослідженні і оцінці показань свідків підлягають врахуванню нормативно встановлені умови: можливість їх використання в цивільному процесі, відношення їх до даної справи і стосунки з сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, характер їх заінтересованості в справі.

Для можливого використання показань свідків у справі встановлені дві умови: правильність сприйняття обставин, що мають значення для справи, і дача про них правильних показань.

Сприйняття може відбуватися в безпосередній або в опосередкованій формі. Особисте сприймання свідком дій (бездіяльності) чи подій може відтворюватися по-різному під впливом об`єктивних умов - відстань, видимість, стан погоди і часу, суб`єктивних умов - гострота зору, притуплення слуху тощо.

При опосередкованому сприйнятті свідок довідується про факти з повідомлень інших осіб, тому створюються умови для неправильного їх сприйняття.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що кожний із вищевказаних допитаних в судовому засіданні свідків, свідчив на користь сторони у справі, яка заявляла клопотання про допит даного свідка, а саме ОСОБА_17 , суд критично ставиться до даних показів свідків.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункт 41, 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України) свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини першої статті 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , укладаючи договір підтвердили що вони діють за згодою один одного, договір укладається в інтересах сім`ї, майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68, 70 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі вищевикладеного, судом достовірно встановлено, що договір довічного утримання від 02.04.2016 року укладено ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, оскільки доказів того, що метою укладення договору були його власні, особисті інтереси, так само як і доказів того, що він самостійно ніс матеріальні витрати на виконання договору довічного утримання, матеріали справи не містять, суд застосовуючи презумпцію спільності майна подружжя, вважає, що майно, набуте ОСОБА_1 за договором довічного утримання, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу між ними в рівних частинах.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 3874,47 грн. (за вимоги про визнання права власності) та 454,00 грн. (за подання заяви про забезпечення позову) та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_17 підлягає стягненню судовий збір в сумі 3874,47 грн. (квартира у договорі довічного утримання від 02.04.2016 року оцінена сторонами в 774893,00 грн.; 1/2 частина квартири складає вартість 387446,50 грн.; 1% від 387446,50 грн. становить 3874,47 грн.).

Встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_3 сплатила 5600,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Беручи до уваги вищевикладене, прихожу до висновку про повернення ОСОБА_3 суми судового збору, яка була нею сплачена у більшому розмірі.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, ст.ст. 157, 159, 160, 166, 171, 180, 195, 196, 243 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, визнання права власності на 1/2 частину майна задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого в період шлюбу задовольнити частково.

Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 37,4 кв.м., жилою площею 19,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 37,4 кв.м., жилою площею 19,6 кв.м.

У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН ІПН НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір в сумі 3874,47 грн. та 454,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН ІПН НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір в сумі 3874,47 грн.

Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , кошти в сумі 1725,53 грн. за квитанцією АТ «ПриватБанк» №0.0..1 від 15.02.2021 року, внесені нею 15.02.2021 року на р/р UA0026010, одержувач ГУК у м. Києві/Солом`янський район 22030101, код отримувача 37993783.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя