ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 614/906/20 Номер провадження 22-ц/814/1977/22Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Борівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2021 року у складі судді Гуляєвої Г.М.

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 90207,56 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 08.12.2015.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 18.10.2020 становить 90207,56 грн., з яких: 62561 грн.- заборгованість за тілом кредита; в.т.ч.: 20,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 62541,64 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 13274,74 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 14371,18 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухилялася від виконання обов`язків по договору про надання банківських послуг, та допустила вказану заборгованість.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду оскаржив представник АТ КБ «ПриватБанк», просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Протоколом розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кузнєцова О.Ю., судді: Карпушин Г.Л., Хіль Л.М.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чорнобай Олександра Євгеновича до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 08.12.2015 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 підписана Анкета-заява № б/н, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 50000 грн. (а.с. 14-15).

Своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до довідки, яка міститься у матеріалах справи вбачається, що на ім`я відповідача відповідно до кредитного договору видано дві кредитні картки: № НОМЕР_1 з терміном дії 09/18 та № НОМЕР_2 з терміном дії 04/22 (а.с.13).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.12.2015, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 30.11.2019, погашено заборгованості за тілом кредита 383833,94 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредита 2538,47 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 0,00 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам 0,00грн., погашено заборгованості по пені 350 грн., заборгованість за тілом кредита 63501,64 грн., в.т.ч.: поточним тілом кредита 47655,30 грн., простроченим тілом кредита 15846,34 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 14271,18 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,; загальна заборгованість за наданим кредитом 77872,82 грн., разом 77872,82 грн. (а.с. 6-11).

Також згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.12.2015, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 18.10.2020, погашено заборгованості за тілом кредита 0,00 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредита 1000,00 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 0,00 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам 0,00 грн., погашено заборгованості по нарахованим відсотками напрострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 0,00грн., погашено заборгованості по пені 0,00 грн., погашено заборгованості по комісії 0,00 грн., заборгованості за тілом кредита 62561,64 грн., т.ч., 20.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, простроченим тілом кредита - 62541,64 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборговність за простроченими відсотками 0,00 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 13274,74 грн., заборгованість по пені 14371,18 грн., заборгованість по комісії 0,00 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом 90207,56 грн.(а.с.12).

Згідно висновку експерта № 3053/10844-10846 від 01.06.2021 за результатами проведення судової економічної експертизи в обсязі наданих на дослідження документів, а саме документу «Виписка за договором № б/н станом на 20.10.2020» за період з 20.01.2016-12.10.2020 ОСОБА_1 , загальна сума отриманих грошових коштів, шляхом використання (зняття грошових коштів та безготівкові операції) платіжних карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 складає 425093,08 грн. В обсязі наданих на дослідження документів, а саме документу «Виписка за договором № б/н станом на 20.10.2020» за період з 20.01.2016-12.10.2020 суми грошових коштів, що надійшли на платіжні картки складає 840638,61 грн.

Відповідей на інші питання експерту надати не виявилось можливим у зв`язку з тим, що «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 08.12.2015 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 на 18.10.2020» та «Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 08.12.2015 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 не містить ознак первинного документу та не відноситься до документів бухгалтерського обліку та звітності; в матеріалах справи не міститься інформація, яку саме карту отримала ОСОБА_1 (Універсальна, 55 днів пільгового періоду та «Універсальна GOLD») та які тарифи та правила користування кредитними картками діяли на момент підписання ОСОБА_1 «Анкети-заявки». (а.с.154-162).

Згідно висновку експерта № 19305 від 19.10.2021 за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи деталізація дат та сум грошових коштів, що надійшли на платіжні картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та які було спрямовано банком на зменшення заборгованості, що виникла за рахунок використання кредитного ліміту за період 30.05.2017-12.10.2020 (30.05.2017- дата на яку відображене перше використання кредитних коштів; 12.10.2020 - кінцева дата «Виписки за договором № б/н станом на 20.10.2020»), визначена в обсязі наданих на дослідження документів. Конкретизувати цілі, на які мали спрямуватись суми грошових коштів, що надходили на платіжні картки, в частині погашення кредиту та пов`язанихх з ним платежів, не надається за можливе, з причин докладно викладених в дослідницькій частині.

За клопотанням експерта від 19.08.2021, на ухвалу місцевого суду від 31.08.2021 про витребування додаткових матеріалів - регістрів бухгалтерського обліку АТ КБ «ПриватБанк» по кредитній справі ОСОБА_1 по рахункам, які відображають надходження грошових коштів на картковий рахунок та подальший їх розподіл по рахункам на яких ведеться облік відсотків, пені, комісії та штрафних санкцій, згідно облікової політики банку, положення про облікову політику АТ КБ «ПриватБанк» та інших документів - вказані документи на дослідження експерту АТ КБ «ПриватБанк» надані не були. Відповідно до наданих на дослідження документів за період 30.05.2017-12.10.2020 (30.05.2017- дата на яку відображене перше використання кредитних коштів; 12.10.2020- кінцева дата «Виписки за договором № б/н станом на 20.10.2020»), надійшло на платіжні картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 грошових коштів, які банком було спрямовано на зменшення заборгованості в загальній сумі 387722,41 грн. (а.с.231, 233, 236-243).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд, враховуючи вищевказані обставини справи, прийшов до висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Окрім того, розмір заборгованості за кредитним договором, який вказаний позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам, банком надано до місцевого суду виключно розрахунок заборгованості відповідача, який сам по собі не підтверджує факт отримання кредиту та його розмір.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, АТ КБ «ПриватБанк» просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки та пеню.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 16) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 17-68), на підставі яких було здійснено нарахування суми заборгованості за відсотками та пені.

Відповідно до п. п. 2.1.1.1, дані Умови ( використання кредитних карт АТ КБ «ПриватБанк»), Пам'ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карток (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Картки та відкриття її рахунку здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, наданих позивачем, для надання послуг Банк видає Клієнту карту, її вид визначений у Пам'ятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Проте, дослідивши матеріали справи, а саме, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.12.2015 року, яка підписана відповідачем, встановлено, що в даній заяві відсутній розмір кредитного ліміту, не зазначено, яку картку було отримано ОСОБА_1 , відсутні домовленості сторін щодо відсоткової ставки та нарахування штрафних санкцій.

Окрім того, невід`ємною частиною кредитного договору згідно анкети заяви, є Пам`ятка клієнта, яка видається позичальнику, та яка визначає, зокрема умови кредитування, вид кредитної картки. Така Пам`ятка у матеріалах справи відсутня, а в анкеті-заяві від 17.04.2013 року, взагалі відсутня відмітка про те, що дана Пам`ятка була отримана відповідачем.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.12.2015 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов і правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Таким чином, місцевий суд вірно встановив, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 грудня 2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 листопада 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін щодо нараховання штрафних санкцій, а саме пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08/ грудня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків та пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Окрім того, колегія суддів, зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 08 грудня 2015 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог банку, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

За таких обставин, місцевим судом було обґрунтовано відмовлено за недоведеністю у задоволенні позовних вимог банку.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль