РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/231/22

Провадження № 22-ц/4815/944/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мороченця Ярослава Івановича на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 травня 2022 року у складі судді Бренчук Г. В., ухвалене в м. Вараш Рівненської області об 11 годині 11 хвилини, повний текст судового рішення складено 23 травня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шумру Ірину Вікторівну звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є її батьком, шлюб між батьками позивача розірвано. Позивач прийнята на навчання в Національний медичний університет імені О.О.Богомольця заочної форми навчання, спеціальності фармація, промислова фармація на комерційній основі. Позивача повністю забезпечує її мати, яка сплачує грошові кошти за навчання в Університеті та надає їй грошові кошти по сплаті житла на період навчання, придбання необхідних речей, продуктів харчування, витрат з переїзду, тощо. Позивач має діагноз міопія середнього ступеня 04, перебуває на обліку у лікаря офтальмолога та має необхідність у лікуванні. Відповідач працює у ВП «Рівненська АЕС» ДП «ЕАНК «Енергоатом», має постійний дохід та може утримувати свою дочку, яка подовжує навчання, проте не надає будь-якої матеріальної допомоги. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову до закінчення навчання.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 травня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/15 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 до державного бюджету України 992 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу та обґрунтовано тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують, що відповідач має постійне місце роботи і стабільний дохід, що дозволяє йому утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. При частковому задоволенні позовних вимог судом враховано наявність у відповідача на утриманні неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а також ту обставину, що позивачка працевлаштована та навчається на заочній формі навчання.

Вважаючи рішення суду в частині розміру частки стягнутих аліментів незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_2 адвокат Мороченець Ярослав Іванович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на відсутність підстав для стягнення аліментів з його довірителя у визначеному місцевим судом розмірі, оскільки позивачка навчається на заочній формі навчання та є працевлаштованою, тобто має дохід і можливість отримувати дохід. Звертає увагу, що щомісячний дохід позивачки складає 6 600,00 грн., в той час як вартість освітньої послуги за один рік 16 558,00 грн., тобто залишкова річна сума доходу позивачки у повній мірі покриває вартість її навчального процесу і потреба у матеріальній допомозі відсутня. Зазначає, що з урахуванням доходу його довірителя, розмір аліментів у вигляді 1/15 частки від заробітку складає близько 1 835 грн. щомісячно і 22 020 грн. за один рік, тим самим суттєво перевищуючи повне покриття витрат за навчальний процес позивачки, тим самим покладаючи тягар утримання повнолітньої дочки одноособово на батька. Зазначає, що стягнення аліментів на повнолітніх дітей перебуває у залежності від можливості батьків таку допомогу надавати та доводить, що його довіритель з огляду на витрати на утримання своєї сім`ї з двома малолітніми дітьми, на необхідність погашення кредитних зобов`язань, а також беручи до уваги вищевказані обставини, спроможний сплачувати позивачці аліменти в розмірі 1/30 частини свого заробітку, що орієнтовно становитиме 1 000,00 грн. щомісячно. Просить у зв`язку з цим змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, з 1/15 до 1/30 частки від заробітку відповідача.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 зазначає, що з 30 червня 2022 року припинила трудові відносини з ТОВ «Аптекарь», на підтвердження чого додає копію наказу № 273-К від 30.06.2022 р. та копію запису у своїй трудовій книжці, і на даний час ніде не працює. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьком та дочкою: згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 .

05 листопада 2007 року шлюб між батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 . У зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4 07 вересня 2009 року, мати позивачки змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Дочка сторін є повнолітньою особою та не досягла 23-річного віку.

ОСОБА_1 є студенткою першого курсу фармацевтичного факультету заочної форми навчання Національного медичного університету імені О.О.Богомольця (контрактна форма навчання). Термін закінчення університету 2026 рік. Зазначене підтверджується копією довідки Національного медичного університету імені О.О.Богомольця № 129 від 24 січня 2022 року.

Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги від 25 серпня 2021 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 74 511 грн., вартість освітньої послуги за кожний календарний рік окремо становить 16 558 грн.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зібраними у справі доказами встановлено, що позивачка на час постановлення рішення досягла 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості.

Що стосується такого обов`язкового складника для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, як можливість у батьків надавати матеріальну допомогу, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Згідно довідки про доходи від 29 квітня 2022 року № 2050, ОСОБА_3 працює з 01 квітня 2009 року на ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», займає посаду ізолювальник з термоізоляції. За період з січня 2021 року по вересень 2021 року відповідачу нараховано 307 847 грн. 74 коп. заробітної плати.

З 07 грудня 2007 року ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . У цьому шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 ).

Мати позивачки, ОСОБА_9 працює у Вараському ліцеї № 5 Вараської міської територіальної громади на посаді бухгалтера. Загальна сума доходу за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року 30 030 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про заробітну плату від 16 травня 2022 року № 67/04.1-11.

Сама позивачка ОСОБА_1 також працевлаштована в ТОВ «Аптекарь» з 01 грудня 2021 року, де займає посаду продавця непродовольчих товарів. Її дохід за період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року склав 6 600 грн., що підтверджується довідкою від 16 травня 2022 року № АП000000012 .

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом безспірно встановлено, що витрати на навчання позивачки несе її мати, про що зазначено позивачкою та не заперечено відповідачем. В той же час, відповідач, будучи здоровою особою працездатного віку та маючи постійний дохід, коштів на утримання дочки не надає, що, у свою чергу, є порушенням гарантованого законом принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Викладені в апеляційній скарзі посилання відповідача на те, що визначений судом розмір аліментів є необґрунтованим, апеляційним судом оцінюються критично. Нормами закону, що регулює стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, встановлений обов`язок батьків надавати таку допомогу своїй повнолітній дитині, однак цей обов`язок не є безумовним, як це має місце при аліментних зобов`язаннях щодо неповнолітньої дитини, а обмежений обставинами можливості батьків надавати матеріальну допомогу. Такі обставини матеріальної можливості утримувати повнолітню дитину, що навчається, враховані місцевим судом при визначенні розміру аліментів і частковому задоволенні позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що позивачка навчається заочно та одночасно працює, отримуючи дохід в розмірі, що дозволяє їй самостійно оплачувати власне навчання, спростовуються доданими документами, а саме: копією наказу № 273-К від 30.06.2022 р. про припинення з 30 червня 2022 року трудових відносин із ТОВ «Аптекарь», копією запису у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , які підтверджують, що позивачка не працевлаштована.

Оцінюючи встановлені обставини в сукупності із нормами закону, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання про наявність необхідної сукупності фактів, які дають право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання: досягнення позивачкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження позивачкою навчання у вищому навчальному закладі Національному медичному університеті імені О.О.Богомольця (контрактна форма навчання); потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, оскільки вона неправцевлаштована з 30.06.2022 року та не має постійного доходу; наявність у батьків, в тому числі і відповідача, можливості надавати таку допомогу, оскільки він має постійний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальне утримання своїй дочці, що продовжує навчання. .

Доказів, які б спростовували наведене, апелянтом не надано.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд враховує, що встановлені судом обставини справи дають підстави для висновку про те, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/15 частини заробітку відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мороченця Ярослава Івановича залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.