Справа № 336/4298/20
Пр. № 2/336/79/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

В заяві зазначив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому з 14 вересня 2001 року шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2020 року, що набрало законної сили, розірвано. За час перебування у шлюбі, подружжя придбало транспортний засіб Kia Carens, державний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачкою, вартістю 198 377 грн. 16 коп.

В уточнених позовних вимогах позивач просить присудити йому компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу у відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1017 від 23.07.2021 року у сумі 45920 грн. 93 коп., виходячи з показника середньої вартості продажу автомобілів відповідного класу, що обчислюється сумою в 91841 грн. 86 коп. (а.с. 56-57).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року задоволено клопотання відповідача про призначення авто товарознавчої експертизи. Ухвала суду не виконана, експертиза не проведена у зв`язку із браком необхідних матеріалів для проведення призначеної експертизи.

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимогах з урахуванням висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1017 від 23.07.2021 року щодо оцінки вартості автомобіля наполягає.

Відповідачка, також до суду не з`явилась, надавши заяву про визнання позову.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з таких міркувань.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 14 вересня 2001 року шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду від 17.06.2020 року, що набрало законної сили, розірваний.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі подружжя набуло транспортний засіб Kia Carens, державний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за відповідачкою, тому на автомобіль розповсюджується статус спільного майна подружжя.

Як випливає із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них на мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т. і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначеною статтею сімейного законодавства встановлено презумпцію спільності майна подружжя, якщо не доведено, що майно належить дружині, чоловіку на праві особистої приватної власності, що врегульовано статтею 57 СК України, за змістом якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як випливає з роз`яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, за наведеними роз`ясненнями Постанови Пленуму, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу, як зазначено в статі 68 СК України.

Зі змістом цієї норми узгоджуються роз`яснення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, згідно з яким само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Право подружжя на поділ майна що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, врегульоване статтею 69 СК України

Відповідно до ст. 70 СК при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Зміст цього положення закону узгоджується із змістом ст. 372 ЦК України, яка внормовує поділ майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За роз`ясненнями пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Відповідно до роз`яснень пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки позивач бажає провести поділ неподільного майна саме шляхом отримання грошової компенсації вартості її частки в праві спільної сумісної власності подружжя у зв`язку з припиненням права власності на цю частку, суд вважає за можливе захистити право позивача в обраний ним спосіб і стягнути з відповідача Ѕ частину вартості транспортного засобу, виходячи з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1017 від 23.07.2021 року, наданого відповідачкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України.

Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову.

Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому, роз`яснивши учасникам справи наслідки прийняття судом визнання позову, суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 50% судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а 50% судового збору - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України

Керуючись ст. ст. 57, 60, 65, 68, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 137, 141, 142, 206, 263-265, 352, 354ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , задовольнити.

Передати ОСОБА_2 у власність автомобіль Kia Carens, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 2008 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобілю Kia Carens, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 2008 року випуску, 45920 грн. 93 коп., а також судовий збір у сумі 495 грн. 95 коп.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 495,95 грн. за квитанцією № 0.0..1 від 07.08.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива