Справа № 333/5249/21
Пр. № 2/333/609/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру. В обгрунтування позову зазначила, що є новим кредитором та іпотекодержателем померлого боржника, ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є відповідачка ОСОБА_2 . Після смерті боржника залишився предмет іпотеки - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка є спадковим майном, що перейшло від померлого боржника на користь спадкоємця ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_2 фактично прийняла в спадщину фактом свого проживання з батьком за однією адресою вказаний предмет іпотеки, проте не отримала свідоцтво про право власності на квартиру, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, просила суд розглядати справу без її участі, на позові наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі письмових доказів, в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 30.07.2008 р. між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», та ОСОБА_1 відповідно) був укладений кредитний договір №014/17-36/1984-31 на суму 32 730, 00 дол. США з цільовим призначенням на придбання об`єкту нерухомості двокімнатної квартири загальною площею 54,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

30.07.2008 р. між ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/17-36/1984-31 від 30.07.2008 р. передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

24.09.2008 р. між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», та ОСОБА_1 відповідно) був укладений кредитний договір №014/17-36/2035-31 на суму 24 630,00 дол. США на споживчі цілі.

24.09.2008 р. між ОСОБА_3 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено договір іпотеки другої черги, за умовами якого ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/17-36/2035-31 від 30.07.2008 р. передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. від 05.09.2019 р. та переводом свідоцтва про смерть з польської мови.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все майно померлого, яке належало йому за життя, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом залишилася його донька (відповідач) ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом фактичного проживання, що передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті батька була прописана з ним за однією адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про місце реєстрації особи.

Відповідач, як спадкоємець першої черги, з моменту смерті батька набула не лише право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , але також набула обов`язок сплати за невиконані померлим зобов`язання, а саме в частині задоволення вимог кредитора щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами №014/17-36/1984-31 та №014/17-36/2035-31, іпотечним договором б/н від 30. 07.2008 р. та договором іпотеки другої черги б/н від 25.09.2008 р. відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

23.03.2021 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ФК "Фінтайм Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги №23/04/2021 відповідно до якого ТОВ "ФК "Фінтайм Капітал" стало новим кредитором за кредитними договорами №014/17-36/1984-31 та №014/17-36/2035-31, іпотечним договором б/н від 30. 07.2008 р. та договором іпотеки другої черги б/н від 25.09.2008 р., які були укладені між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

23.03.2021 р. між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги №23/04/2021 відповідно до якого ОСОБА_1 стала новим кредитором за кредитними договорами №014/17-36/1984-31 та №014/17-36/2035-31, іпотечним договором б/н від 30. 07.2008 р. та договором іпотеки другої черги б/н від 25.09.2008 р., які були укладені між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал»).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України «Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, з 23.03.2021 р. ОСОБА_1 є новим кредитором ОСОБА_3 за кредитними договорами та договорами іпотеки, та відповідно має право вимоги до спадкоємців померлого боржника та право на звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитними договорами.

Загальна заборгованість померлого ОСОБА_3 на момент його смерті за кредитними договорами становить 148 518,44 дол. США, що еквівалентно 4 039 701,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно експертного висновку про оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість квартири становить 443 378,00 грн.

Оскільки вартість предмета іпотеки, що є спадковим майном, є нижчою за загальну суму заборгованості померлого боржника, є підстави для звернення стягнення на квартиру в повному обсязі.

Суд погоджується з позицією представника позивача про те, що Відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом фактичного проживання, що передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України .

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Аналогічне зазначено в п. 3.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5: Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

3.22 Порядку: У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Таким чином, належним підтвердженням прийняття спадщини в порядку ст. 1268-1269 ЦК України є відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію разом з спадкодавцем за однією адресою.

Верховний Суд України у своїй постанові у справі N 6-2962цс16 від 23.05.2018 року, зазначає, що аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

В постанові від 21.07.2022 № 537/4780/18,61-8721св21 Верховний суд зазначає, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 645/3265/13-ц (провадження N 61-5552свп18), від 08 серпня 2018 року у справі N 686/10026/16-ц (провадження N 61-6373св18), від 14 січня 2019 року у справі N 311/917/15-ц (провадження N 61-38428св18), від 14 травня 2021 року у справі N 205/6803/19 (провадження N 61-9908св20).

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" зазначається, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" вказано, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" зазначається, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Суд погоджується з аргументами позивача про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема, заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 06.03.2013 р. у справі за N 6-10цс13.

Відповідач не заперечував проти позову, направив до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 вказаної статті зазначається: У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позовні вимоги повністю відповідають матеріалам справи та статтям 36-38 Закону України "Про іпотеку", статтям 1281-1282 ЦК України.

Вимоги щодо стягнення судових витрат або витрат на правову допомогу позивачем не заявлялися.

Задоволення позовних вимог за наявності згоди відповідача з позовом не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим наявні всі підстави для задоволення позову.

Керуючись, ст.ст. ст.ст. 76, 78, 79, 80, 123, 124 141, 261, 264 ЦПК України, ст. 1268-1269, 1281-1282 ЦК України, ст. 36-38 Закону України "Про іпотеку", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на квартиру задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-36/1984-31 від 30.07.2008 р. в розмірі 84 882, 02 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 11 984, 53 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом 24 480,14 дол. США; заборгованість по процентах 48 417, 35 дол. США, за кредитним договором №014/17-36/2035-31 від 24.09.2008 р. в розмірі 63 636, 42 дол. США, з яких заборгованість за кредитом 26 695, 48 дол. США, заборгованість по процентах 36 940, 94 дол. США, які були укладені між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30.07.2008 р., договором наступної іпотеки від 24.09.2008 р. та визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2022 року.

Суддя: Піх Ю.Р.