КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2315/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
14.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням заяви про розрахунок неустойки (пені), просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 242 501,67 грн., за період з грудня 2020 року по 07.11.2022 року включно (день ухвалення судом рішення).
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2010 року по справі №2-3370/10, з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючі з 01.04.2010 р. до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, як вказує позивач, з 2010 року відповідач не виконує рішення суду, матеріальної допомоги не здійснює, дитиною не цікавиться.
Позивач зазначає, що 06.09.2010 року вона звернулась з заявою до Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ про прийняття на примусове виконання виконавчого листа про стягнення аліментів та 07.09.2010 р. старший державний виконавець Телещак Н.М. виніс постанову №В-7/833 (АСВП №21212631) про відкриття виконавчого провадження, про що був також повідомлений відповідач.
Позивач вказує, що після відкриття виконавчого провадження та попередження відповідача про наслідки ухилення від сплати аліментів, вона жодного разу не отримала від ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина, при цьому, відповідач офіційно ніде не працює, але має великий дохід від бізнесу, який оформлений на інших осіб, без оформлення документів здає у піднайом свою квартиру, що не дає їй можливості довести його дійсні доходи та отримати повноцінні аліменти.
Як зазначає позивач, вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, так як дитина часто хворіє, потребує додаткових матеріальних витрат, посиленого харчування та вітамінів, а також те що на її утриманні знаходяться батько та мати, які є літними людьми та пенсіонерами.
Як стверджує позивач, у зв`язку з невиплатою аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, вона змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів.
При цьому, як вказує позивач, відповідач є працездатним та може надати матеріальну допомогу, відповідач має у власності нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яку здає в оренду та отримує дохід.
Також позивач вказує, що у період з 2011 року по 2020 року на підставі рішень Київського районного суду м. Одеси з відповідача була стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів по 10.12.2020 р., що також підтверджує злісне ухилення відповідача від сплати аліментів.
Таким чином, позивач зазначає, що з вини відповідача утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 07.11.2022 року складає 242 501,67 грн.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 13.07.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 07.11.2022 року позивач не з`явилась, однак 07.11.2022 року її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення було повернуто поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, з 07.09.2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.
У подальшому, прізвище сина ОСОБА_6 було змінено на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно).
23 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_8 було присвоєно прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2010 року, яке набрало законної сили 08.06.2010 року, було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітків, щомісячно, починаючи з 01 квітня 2010 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання рішення суду, 17.06.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист, який пред`явлений до виконання до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

У подальшому, у зв`язку з несплатою ОСОБА_2 аліментів, державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про примусовий привід боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Крім того, 23.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 164 КК України у відношенні ОСОБА_2 за несплату ним аліментів.

З відповіді Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області вбачається, що відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 23.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

З матеріалів справи також вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року, яке набрало законної сили 12.01.2021 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 62 639 грн. 04 коп. за період з листопада 2019 року по 10.12.2020 року включно до ухвалення судом рішення.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчук О.В. ВП №21212631, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 13.10.2022 року складає 220 965,00 грн.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку.

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, позивачем надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з грудня 2020 року по 07.11.2022 року включно становить 242 501,67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції.

Проте, такий розмір вказаної суми не відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки не відповідає сумі заборгованості нарахованої державною виконавчою службою.

Так, як було зазначено вище, згідно розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 13.10.2022 року складає 220 965,00 грн.

Разом з тим, приписами ч.1 ст.196 СК України встановлено, що максимальний розмір пені обмежується 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Відтак, сума пені за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням приписів ч.1 ст. 196 СК України обмежується розміром заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та становить 220 965,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та інтереси дитини, з огляду на те, що батько не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, аліменти не сплачує, внаслідок чого дитина не отримує встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково та стягує з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 220 965,00 грн., як таку, що розрахована не більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 209,65 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 20.04.2011 року Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 28.07.2010 року Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з грудня 2020 року по 07 листопада 2022 року включно у розмірі 220 965 (двісті двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 20.04.2011 року Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь держави судовий збір у розмірі 2 209 (дві тисячі двісті дев`ять) грн. 65 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.