Справа № 183/6710/21
№ 2/183/1573/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Кодаченко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталія Володимирівна, про визнання права власності, в порядку спадкування за заповітом,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Перещепинської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку А1, розміром 27,7 кв.м. житлової площі та 76,3 кв.м. загальної площі, прибудови а2, тамбуру - а3, гаражу Б1, погрібу В1, споруд - № 1-4, в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування свого позову, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра, ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами, а саме свідоцтвом про смерть, свідоцтвами про народження її та сестри, а також свідоцтвом про одруження, відповідно до якого її прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ».
Спадковим майном сестри є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 . Так як своєї сім`ї у сестри не було, а самими рідними для неї була лише позивач та її родина, ще за життя, 18.10.1996 року сестра склала заповіт, що був посвідчений секретарем Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за р. № 342, відповідно до якого заповіла їй зазначений будинок.
В 2015 2016 роках спадкодавець почала хворіти, тому позивач доглядала за нею. Перед смертю сестра передала їй всі свої документи, в тому числі на майно, а коли сестри не стало, позивач звернулася до нотаріальної контори, де нотаріусом було заведено спадкову справу № 121/2016. Звернувшись з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, 20.07.2021 року нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.08.2016 р. вбачається, що від імені ОСОБА_2 зареєстрований заповіт, посвідчений Перещепинською міською радою 31.10.2007р. за р.№ 6, але згідно листа від 11.06.2021р. Перещепинська міська рада останній заповіт не посвідчувала, оскільки з 2000 року не має таких повноважень (підстава Постанова Верховної ради України від 13.01.2000р. №1383 «Про віднесення смт. Перещепине до категорії міст районного значення»). Таким чином нотаріус не має можливості встановити дійсність посвідчення заповіту від 31.10.2007р. за р. № 6, а тому заповіт посвідчений 18.10.1996р. за р. № 342 не може бути прийнятий в якості документа, що посвідчує право спадкоємця на одержання спадщини. В зв`язку з чим нотаріус рекомендувала звернутися до суду щодо питання спадкування будинку. Вважає також, що так як Перещепинська міська рада заповіт від 31.10.2007р. за р. № 6 не посвідчувала, то запис про такий заповіт в Спадковий реєстр було внесено помилково, а тому, вважає, дана обставина не може позбавити її, як спадкоємицю права на спадкування.
В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, надав копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Суду надана копія свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.07.1982 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1981 та Новомосковському БТІ в реєстрову книгу за № 2252-15 від 03.04.1994р., відповідно до якого ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області 18.10.1996 року за р. № 342, ОСОБА_2 , належний їй на праві особистої власності житловий будинок з прилягаючими до нього надвірними побудовами, що розташований в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 .
Згідно довідки виконавчого комітету Перещепинської міської ради № 435 від 05.08.2021 року житловий будинок АДРЕСА_1 після уточнення нумерації, значиться під номером 45.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її смерть.
Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталією Володимирівною 23.08.2016 року заведено спадкову справу за номером № 121/2016.
В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є її сестра, ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.08.2016 р. вбачається, що від імені ОСОБА_2 зареєстрований заповіт, посвідчений Перещепинською міською радою 31.10.2007р. за р.№ 6, але згідно листа від 11.06.2021р. Перещепинська міська рада останній заповіт не посвідчувала, оскільки з 2000 року не має таких повноважень (підстава Постанова Верховної ради України від 13.01.2000р. №1383 «Про віднесення смт. Перещепине до категорії міст районного значення»). Таким чином нотаріус не має можливості встановити дійсність посвідчення заповіту від 31.10.2007р. за р. № 6, а тому заповіт посвідчений 18.10.1996р. за р. № 342 не може бути прийнятий в якості документа, що посвідчує право спадкоємця на одержання спадщини.
Відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.08.2016 року реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 19.07.2006 року зареєстровано заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений 18.10.1996р. за р. № 342 Перещепинською міською радою. Також 07.08.2009р. зареєстровано заповіт, посвідчений 31.10.2007 року за р. № 6 Перещепинською міською радою.
Згідно листів Перещепинської міської ради від 02.09.2016р., 02.11.2018р та 08.06.2021 р., 18 жовтня 1996 року за реєстровим номером 342 у виконкомі Перещепинської міської (на той час селищної) ради було посвідчено заповіт гр. ОСОБА_2 . Місце проживання заповідача: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2000 року і по дійсний час в виконавчому комітеті міської ради заповіти не посвідчуються на підставі Постанови Верховної ради України від 13.01.2000р. № 1383 «Про віднесення смт. Перещепине до категорії міст районного значення». Згідно запису в алфавітній книзі заповітів, гр. ОСОБА_2 в Перещепинській міській раді склала тільки один заповіт 18.10.1996р. за р. № 342. Заповіт за реєстровим № 6 від 31.10.2007 р. в Перещепинській міській раді не посвідчувався.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України).
Згідно з положеннями ст.1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
У чч.1 та 2 ст.1257 ЦК передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Аналіз поданих позивачем доказів свідчить про те, що посвідчений 31.10.2007 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області заповіт від імені ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 6 є нікчемним, оскільки з 2000 року Перещепинська міська рада не має повноважень на посвідчення заповітів, у відповідності до постанови Верховної ради України від 13.01.2000 року № 1383 «Про віднесення смт. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області до категорії міст районного значення».
В свою чергу, заповіт від 18.10.1996 року за реєстровим номером 342 не може бути внесений відповідним органом до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).
При цьому, нікчемний заповіт від 31.10.2007 року не скасовує заповіт від 18.10.1996 року, внаслідок чого позивач не позбавлена права спадкування за заповітом, який не скасований, не визнаний в судовому порядку не дійсним.
У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у склад спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу).
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, суду доведено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину у відповідності до вимог законодавства України.
В свою чергу, спадкодавець правомірно набула права власності на житловий будинок, у спосіб, передбачений законодавством, склала заповіт 18.10.1996 року, який був посвідчений та зареєстрований відповідно до вимог діючого на той час законодавства.
Відсутність заповіту від 18.10.1996 року у Спадковому реєстрі унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину у встановленому порядку.
Обраний позивачем спосіб порушеного права, в даному випадку є належним, таким, що захистить права спадкоємця на спадкове майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталія Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку А1, розміром 27,7 кв.м. житлової площі та 76,3 кв.м. загальної площі, прибудови а2, тамбуру - а3, гаражу Б1, погрібу В1, споруд - № 1-4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати покласти на позивача.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.