РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/171/22

Провадження №2/568/206/22

17 травня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.,

секретар судового засідання Саган В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області

про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування позову зазначає що з 19.08.2005 р. перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, різні погляди на життя.

З огляду на те, що матір, яка повною мірою займається вихованням та розвитком дочки, створює належні умови життя та розвитку, позивач просить суд визначити постійне місце проживання дочки з нею, оскільки так буде якнайкраще забезпечено права та інтереси дитини.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 23.03.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.04.22 р. відкладено підготовче засідання.

В судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо визначення місця проживання дочки з матер`ю та наполягає на розірванні шлюбу.

Разом з тим, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує.

Третя особа подала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

19.08.2005 р. між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис N 1171, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.10.2005 р.

В шлюбі народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 р.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність.

При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу.

Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати.

Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дочки з матір`ю, суд враховує наступне.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14.07.2008 р. вбачається, що батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 17 від 20.01.22 р. ОСОБА_3 проживає з матерью ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту обстеження матеріальних умов проживання № 43 від 03.05.22 р. вбачається, що ОСОБА_1 одна виховує дочку ОСОБА_4 , 2008 р.н.

З характеристики учениці 8 кл Дружбівського ліцею ОСОБА_3 вбачається, що мама приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки. Підтримує тісний зв`язок з класним керуівником, регулярно відвідує батьківські збори.

Згідно характеристики виданої Дружбівським старостинським округом Радивилівської міської ради №01.04-08/7 від 03.05.22 р., ОСОБА_1 тимчасово працює в Республіці Польша. Мати сама виховує малолітню дочку, зарекомендувала себе з позитивної сторони.

Висновком органу опіки та піклування №581/01.09-20 від 06.05.22 р., встановлено, що доцільним місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

З матеріалів справи вбачається, що батько підтримав позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Згідно висновку органу опіки та піклування №581/01.09-20 від 06.05.22 р. встановлено доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , суд враховує вік дитини, відомості про те, що на цей час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1,ч. 3 ст. 259, ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104-105,112,114 Сімейного Кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 19.08.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис N 1171.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1984,8 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області (місцезнаходження вул.Паркова, 5, м.Радивилів Рівненської області, 35500, )

Повний текст судового рішення виготовлений 17.05.22 р.

Суддя А.О. Сільман