Справа № 346/4675/21
Провадження № 22-ц/4808/907/22
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Шандалович В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жидецької Світлани Ростиславівни на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Махно Н.В. 24 травня 2022 року в м. Коломиї, повний текст якого складено 3 червня 2022 року, у справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коршівської сільської ради в інтересах дитини - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коршівської сільської ради в інтересах дитини - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Мати ухиляється від виконання передбачених чинним законодавством України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, ставить її життя та здоров`я під загрозу.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї умови для проживання дитини незадовільні та становлять загрозу для її життя та здоров`я; матері немає вдома з дитиною. З метою усунення негативного впливу оточуючого середовища та набуття необхідних навичок догляду за дитиною відповідача з дочкою 15.07.2021 року було влаштовано в Центр соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина Івано-Франківської ОДА. Однак мати за час перебування в даному закладі проявляла недбале ставлення до дитини, не надавала належної уваги її харчуванню та гігієнічним потребам, першочергово задовольняючи свої бажання. При цьому вона не визнає своєї протиправної поведінки, не бажає щось змінювати, не розуміє ризиків та загроз для своєї дитини, самовільно залишила Центр та приховувала місце перебування дочки, що призвело до госпіталізації дитини до лікарні з білково-енергетичною недостатністю 1 ступеня (12%).

Помешкання, в якому перебуває дитина, не пристосоване для її проживання, вона не забезпечується належним та регулярним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом.

Згідно рішення виконавчого комітету Коршівської сільської ради з метою захисту прав дитини, усунення загрозливого для її життя середовища вона була влаштована на повне державне утримання і виховання в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» в м. Надвірна, де перебуває по даний час. Натомість відповідач не бажає усувати умови проживання, які становлять загрозу життю та здоров`ю дитини, шкодять її інтересам. При цьому вона вже позбавлена батьківських прав щодо інших своїх дітей: малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у випадку позбавлення матері батьківських прав дитина набуде статусу такої, що позбавлена батьківського піклування, та отримає право на повне державне забезпечення.

У зв`язку з наведеним просять ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути із ОСОБА_1 на користь малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України щомісячно на дитину відповідного віку, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному ощадному банку України, до досягнення повноліття.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 15 липня 2021 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зроблено відповідний актовий запис №557, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 . Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь малолітньої дитини: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України, - до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 908 гривень судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Жидецька С.Р. подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.

На її думку суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Зазначає, що при розгляді справи судом не було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої материнські обов`язки, оскільки такі не підтверджені належними доказами. З характеристики з Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина Івано-Франківської ОДА не вбачається, що вона неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки, а лише викладено оціночні судження щодо неї.

Також судом не встановлено факту зловживання спиртними напоями ОСОБА_1 чи вживання нею наркотичних засобів, не встановлено задокументованих випадків реальної небезпеки для дитини в діях матері, можливість надання органом місцевого самоврядування допомоги в облаштуванні житлово-побутових умов.

Докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідача відсутні.

Отже позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, та наявність в її діях вини.

Просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коршівської сільської ради подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що матеріалами справи, зокрема характеристикою, наданою Центром соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина Івано-Франківської ОДА, підтверджено, що ОСОБА_1 за час перебування в закладі часто проявляла недбале ставлення до своєї дитини, не приділяла належної уваги її харчуванню та гігієні, незважаючи на всі зусилля працівників закладу її поведінка важко піддавалась корекції. І такі її дії несуть реальну загрозу життю та здоров`ю дитини. Щодо питання про можливе надання органом місцевого самоврядування допомоги у облаштуванні житлово-побутових умов відповідача, то таке було б розглянуте за корекції поведінки матері щодо дитини за час перебування в Центрі. Однак остання самовільно залишила заклад та проживала не за місцем своєї реєстрації. Її місцеперебування було встановлено працівниками Коломийського РВП та через неналежний догляд за малолітньою дитиною, самовільне залишення закладу, створення загрози життю та здоров`ю дитини відносно неї було складено протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, який направлено до суду. Отже ОСОБА_1 не робила жодних спроб виходу із складної життєвої ситуації, лише частково оволоділа навичками догляду за дитиною. Також в результаті таких її дій дитина була госпіталізована бригадою швидкої допомоги в стані середньої тяжкості з білково-енергетичною недостатністю 1 ступеня. Таким чином дії відповідача вже призвели до погіршення стану здоров`я дитини. А орган опіки та піклування намагався не допустити загрози життю та здоров`ю дитини, а не документувати такі. Крім того дана особа вже позбавлена батьківських прав відносно двох інших своїх малолітніх дітей. За час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач мала можливість подати відзив на позов, докази по справі, клопотання про виклик свідків, однак не користувалася такими правами. Також зазначає, що відповідач вже тривалий час не відвідує свою дитину, яка влаштована на повне державне утримання і виховання в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» в м. Надвірна, хоча їй було роз`яснено можливість позбавлення батьківських прав під розписку. Також за вказаний час вона не вчинила жодних дій щодо приведення будинку в стан, придатний для проживання дитини. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.07.2021 року батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , актовий запис №557 від 15.07.2021 року (а.с. 9).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №2 від 15.07.2021 року відомості про батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою) (а.с. 10).

Відповідно до копії Довідки №314, виданої відділом ЦНАП Коршівської сільської ради, Довідки про склад сім`ї №1232, виданої 07.09.2021 року Виконкомом Коршівської сільської ради, ОСОБА_2 з 16.07.2021 року по даний час зареєстрована за адресою матері: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12).

Згідно копії Характеристики, наданої головою Ліснослобідської сільської ради 09.09.2020 року, ОСОБА_1 навчалася в Печеніжинській школі-інтернаті, після закінчення якої продовжила навчання в Коршівському професійному аграрному ліцеї. Не працює. У 2018 році народила дитину, яка невдовзі померла. У 2019 році народила дочку ОСОБА_6 та була позбавлена батьківських прав через відсутність належних умов утримання дитини. У 2019 році народила дочку ОСОБА_7 та направлена у Верховинський центр соціально-психологічної допомоги, оскільки не має навиків виховання дитини. Їй неодноразово надавались зауваження з боку виконкому сільської ради через неналежний санітарний стан житлового будинку (а.с. 27).

14.07.2021 року Службою у справах дітей Коломийської РДА голові Коршівської сільської ради п. Я. Савчуку було скеровано повідомлення за №175/01-19/20, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 через недогляд за дітьми та у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дітей позбавлена батьківських прав стосовно двох дітей у 2019 та 2020 роках. Просили терміново вжити заходів щодо запобігання та недопущення загрози життю та здоров`ю новонародженої дитини, про вжиті заходи повідомити Службу (а.с. 19).

За змістом копії Акту №71 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї / особи від 15.07.2021 року матері і дитини вдома не було; зі слів батька дочка та дружина і новонароджена дитина перебувають у с. Семаківці в ОСОБА_8 . Сімейний лікар відмовився за даною адресою брати новонароджену дитину на облік (а.с. 15).

Того ж дня рішенням Виконавчого комітету Коршівської сільської ради №51 дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 13). А рішенням №52 - тимчасово влаштовано матір ОСОБА_1 та її новонароджену дитину ОСОБА_2 на повне державне забезпечення і виховання до Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина у зв`язку з важкими умовами проживання (а.с. 14).

Відповідно до копії повідомлення директора Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина голові Коршівської сільської ради п. Я. Савчуку №1-01/143 від 25.08.2021 року 23.08.2021 року мешканка Центру ОСОБА_1 разом із новонародженою дочкою ОСОБА_2 відлучилася із закладу в магазин. Однак по сьогоднішній день не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідає. На даний час місце перебування сім`ї ОСОБА_1 не відоме. Беручи до уваги спосіб життя та поведінку ОСОБА_1 , можна стверджувати, що існує реальна загроза життю та здоров`ю малолітньої (а.с. 17).

Згідно копії Характеристики №144 від 30.08.2021 року, наданої Центром соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина, ОСОБА_1 проживала в Центрі з новонародженою дочкою ОСОБА_2 з 19.07.2021 року по 23.08.2021 року. За час проживання в закладі не робила жодних спроб для виходу зі складної життєвої ситуації. Частково оволоділа навиками догляду за дитиною, однак часто проявляла недбале ставлення до дитини, не приділяла належної уваги її харчуванню та елементарним гігієнічним потребам, першочергово задовольняючи свої бажання. Незважаючи на всі зусилля спеціалістів закладу, поведінка ОСОБА_9 вкрай важко піддається корекції, що в свою чергу створює несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дитини, а також несе реальну загрозу життю та здоров`ю малолітньої. ОСОБА_1 не вміє планувати сімейний бюджет, нераціонально використовує кошти. В розмовах із працівникам постійно використовує відмовки, порожні обіцянки, не будуючи чітких планів на майбутнє. В неї проявляється низький рівень психологічного та особистісного розвитку, не сформованість системи цінностей, і як наслідок - відсутність усвідомлення відповідальності за дитину (а.с. 18).

Згідно копії Акту №74 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї / особи від 26.08.2021 року після письмового звернення Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина про те, що мешканка Центру ОСОБА_1 разом із новонародженою дочкою ОСОБА_2 відлучилася із закладу і не повернулася, комісія здійснила виїзд по місцю реєстрації ОСОБА_1 . Вдома матері та її новонародженої дитини не було. Лежачий батько ОСОБА_10 повідомив, що його дочка та онука перебувають в смт. Верховина (а.с. 20). А згідно копії Акту №75 від 09.09.2021 року мати позбавлена батьківських прав щодо двох своїх дочок. Умови проживання сім`ї не покращені, продукти харчування відсутні, в будинку брудно, відсутнє газопостачання, водопостачання, немає криниці, вікна в аварійному стані. Опалення пічне, є тільки в одній кімнаті, в якій відсутня підлога. Матеріально-побутові умови проживання незадовільні. В кімнаті, яка опалюється пічкою, проживає ще 3 дорослих людей, один з яких лежачий. Мати не має бажання виправляти ситуацію (а.с. 21).

Як вбачається з копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2007 від 14.09.2021 року, Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 14.09.2021 року СП «Дитяча лікарня» Коломийської ЦРЛ дитина ОСОБА_2 перебувала з 31.08.2021 року по 14.09.2021 року на лікуванні. Діагноз: білково-енергетична недостатність І ст. Збіжна співдружня альтернуюча косина з перевагою правого ока. Складний міомічний астигматизм. Кандодоз пахових складок (а.с. 26, 29).

Рішенням Виконавчого комітету Коршівської сільської ради №78 від 10.09.2021 року вирішено відідрати малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 та влаштувати на повне державне утримання і виховання в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» м. Надвірна; звернутись до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 (а.с. 23).

Відповідно до копії Акту №76 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї / особи від 15.09.2021 року після виписки з дитячої лікарні ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_2 вдома не було. Батько ОСОБА_10 повідомив, що його дружина, дочка та онука поїхали в с. Семаківці до подружки ОСОБА_11 , де і було їх виявлено (а.с. 22).

Згідно копії Довідки №561 від 15.09.2021 року Коршівської сільської ради ОСОБА_1 ніде не працювала і трудової книжки не має (а.с. 25).

За змістом листа-відповіді Коломийського РВП №15071 від 18.09.2021 року працівниками даного відділу було встановлено теперішнє тимчасове місце проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дочки ОСОБА_2 в Семаківці по АДРЕСА_2 . Враховуючи, що ОСОБА_1 не здійснювала належного догляду за малолітньою донькою, самовільно залишила лікувальний заклад, створюючи загрозу життю та здоров`ю дитини, відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, який направлено на розгляд та прийняття рішення до Коломийського міськрайонного суду (а.с. 24).

15.09.2021 року адміністрацією КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» та Службою у справах дітей складено Акт про факт передачі дитини ОСОБА_2 (а.с. 28).

Як вбачається з копії повідомлення КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» від 23.05.2022 року №62 та Акту від того ж числа, за останні 6 місяців перебування ОСОБА_2 в даному закладі мати ОСОБА_1 не провідувала доньку. При попередніх відвідинах поводилась некоректно по відношенню до персоналу будинку дитини, вживала нецензурну лексику, поведінка її була агресивна (а.с. 72, 73).

Відповідно до Акту №37 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї / особи від 24.05.2022 року за адресою реєстрації ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_1 будинок зачинений. За зовнішнім станом будинку та прибудинкової території встановлено, що будинок занедбаний, подвір`я заросло травою та бур`янами, небезпечними для життя та здоров`я - борщівником Сосновського ; жодних покращень житлово-побутових умов немає, вікна побиті; належних умов для проживання малолітньої дитини немає (а.с. 74).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її здоров`ям, проявляє повну байдужість до дитини. Вона як мати малолітньої дитини самоусунулась від її виховання, умови проживання для дитини у відповідача є незадовільними. Отже є всі підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України - стягнення аліментів на дитину.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

У статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України).

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

В постанові від 17 червня 2021 року у справі №466/9380/17 (провадження №61-2175св20) Верховний Суд зокрема зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19 (провадження №61-14351св21).

У справі, що переглядається, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах; на підставі рішення Виконавчого комітету Коршівської сільської ради №78 від 10.09.2021 року відібрана від матері ОСОБА_1 та влаштована на повне державне утримання і виховання в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» м. Надвірна.

З матір`ю дитини неодноразово поводились бесіди щодо здійснення догляду та виховання дитини, необхідності утримання житла в належному стані. А рішенням Виконавчого комітету Коршівської сільської ради №52 від 15.07.2021 року ОСОБА_1 та її новонароджену дитину ОСОБА_2 було влаштовано на повне державне забезпечення і виховання до Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина у зв`язку з важкими умовами проживання (а.с. 14). Однак остання самовільно покинула даний заклад, належного догляду дитині не надавала, в результаті чого дитину було госпіталізовано 31.08.2021 року з діагнозом: білково-енергетична недостатність І ст. Збіжна співдружня альтернуюча косина з перевагою правого ока. Складний міомічний астигматизм. Кандодоз пахових складок (а.с. 26, 29).

Також матеріалами справи підтверджено, що за час перебування дитини в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» мати більше шести місяців не провідувала дитину, не цікавилась її станом, а також не бажає змінювати в сторону покращення умови за місцем проживання. Отже умови для повернення дитини на проживання та виховання матері відсутні.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_1 через недогляд за дітьми та у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дітей вже позбавлена батьківських прав стосовно двох своїх дітей: дочки ОСОБА_6 2019 року народження та дочки ОСОБА_7 2020 року народження. В 2018 році вона народила дитину, яка невдовзі померла (а.с. 19, 27).

Згідно наданих за місцем проживання та за місцем тимчасового перебування в Центрі соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина характеристик ОСОБА_1 не має навиків виховання дитини, не приділяє належної уваги харчуванню та елементарним гігієнічним потребам дітей, першочергово задовольняючи свої бажання, демонструє відсутність усвідомлення відповідальності за дитину. При цьому її поведінка вкрай важко піддається корекції, що в свою чергу створює несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дитини, а також несе реальну загрозу життю та здоров`ю малолітньої.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов переконання, що висновок місцевого суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відповідає інтересам малолітньої дитини, так як остання ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що становить небезпеку для її життя та здоров`я, негативно впливає на її фізичний та психічний розвиток; не створює умов для безпечного та здорового проживання дитини.

В матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини.

На даний час поведінка матері до дитини не змінилася.

А оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України), суд обґрунтовано вважав, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, щомісячно, які слід зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України, - до досягнення дитиною повноліття.

Судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Доводи апелянта про те, що відповідач не зловживає алкогольними напоями, не вживає наркотичних засобів, а судом не встановлено можливість надання органом місцевого самоврядування допомоги в облаштуванні житлово-побутових умов останньої, суд до уваги не приймає, оскільки для встановлення факту ухилення від виховання дитини вищевказаними нормами права не вимагається сукупність всіх наведених негативних факторів по відношенню до дитини. А у зв`язку з важкими умовами проживання, створення належних умов догляду за дитиною відповідача разом з новонародженою донечкою було влаштовано на повне державне забезпечення і виховання до Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина, однак такий вона самовільно залишила разом з дитиною, своє місце перебування приховувала.

Посилання апеляційної скарги на відсутність доказів умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку.

Крім того, згідно копій долучених під час розгляду справи в апеляційному суді документів з 23.05.2022 року по 13.07.2022 року ОСОБА_1 жодного разу не провідувала свою малолітню дочку ОСОБА_2 в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради», станом на 20.09.2022 року не провідувала її більше 6 місяців, при чому 19.07.2021 року її було повідомлено Службою у справах дітей, що у разі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк, а також відмови від участі в її вихованні й утриманні без поважних причин адміністрація будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав або передати дитину для усиновлення іншим особам без її згоди (ч. 2 ст. 219 СК України) (а.с. 118-120).

Відповідно до Акту №63 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї / особи від 21.09.2022 року за адресою реєстрації ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_1 стосунки в сім`ї конфлікті. Умови для повернення дитини на проживання та виховання матері відсутні.

Отже відповідач не довела зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростувала, що свідомо нехтувала обов`язками матері щодо дитини. Більше того, в судове засідання апеляційного суду відповідач повторно не з`являлася.

Верховний Суд при розгляді справи з аналогічних питань у своїй постанові від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18) дійшов висновку про те, що сам лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду також не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жидецької Світлани Ростиславівни слід залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жидецької Світлани Ростиславівни залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 26 вересня 2022 року.