Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2908/21
Номер провадження2/711/285/22
РІШЕННЯ
26 квітня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.
секретаря судового засідання Кофанової А.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визнання поліпшень майна спільною сумісною власністю,-
ОСОБА_3 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси 07.05.2021 року з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якому просила визнати істотні поліпшення будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 197010,0грн., що становлять 4/25 (16%) частину будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/25 (8%) частин будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 . Позивач проживала з померлим близько 21 року, 17 з яких в зареєстрованому шлюбі.
Від попередніх шлюбів померлий має двох дочок: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які за життя батька, з ним не спілкувалися з незрозумілих причин.
Протягом сімейного життя здійснювався капітальний ремонт, замінювалися вікна, встановлювався паркан, ворота, хвіртка, придбавалися меблі, побутова техніка та зроблено чисельні невідокремлювані поліпшення нерухомого майна. За період спільного подружнього життя було придбано для облаштування житлового приміщення, рухоме майно: меблі, техніка, люстри, гардини та речі домашнього вжитку.
Позивач вказує, що її чоловік часто хворів і не міг працювати, тому майже всі поліпшення будинку, прибудинкової території були здійсненні за її рахунок. Позивач оформлювала кредити та придбавала деякі товари для ремонту на підставі договорів про розстрочення платежу.
25.10.2016 позивачем біло укладено Кредитний договір №377-034 з ПАТ «Державний ощадний банк України» на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали на суму 12 466,0грн.
Згідно Висновок про вартість майна, що зазначений на сторінці 4 Звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості поліпшень будівель та споруд домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 загальна ринкова вартість поліпшень будівель та споруд домоволодіння станом на 10.03.2021 становить 197010,0грн. без врахування ПДВ.
Позивач зазначає, що в зв`язку з тим, що її чоловік останні 5 років часто хворів та перебував на лікарняному більше половини робочого часу, позивач займалась ремонтом житла, придбанням, внутрішнім облаштуванням, встановленням техніки та обладнання, а відтак вартість будинку істотно збільшилась виключно за рахунок її матеріального та трудового вкладу на 197010,0грн., оскільки розмір заробітної плати померлого був дуже не значний і фактично за життя був на її утриманні, і догляд за ним вона здійснювала за власний рахунок. Відповідачі відмовлялися спілкуватися з померлим та допомагати йому.
Позивач звернулась до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, на підставі її заяви була відкрита спадкова справа. Також із заявами про прийняття спадщини звернулись і відповідачі.
Проте, позивач вважає, що відповідно до ст.. 62 СК України, у зв`язку із істотним збільшенням вартості спадкового майна, має право власності на Ѕ частину в такому майні, а саме на 2/25 (8%) частини будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а тому звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22 червня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.
У визначений ухвалою суду від 22.06.2021 строк, а саме 14.07.2021 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Шахова О.М., надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом, нею не було порушено прав позивача, оскільки остання звернулась до нотаріальної контори тільки із заявою про прийняття спадщини, а свідоцтво про право на спадщину нею не отримувалося. Крім того, представником відповідача зазначено, що позивачем також не доведено факту істотного збільшення вартості спадкового майна. Наданий позивачем в якості доказу Звіт від 10.03.2021 не є належним доказом у даній справі, оскільки він був здійснений зі слів позивача, обсяги виконаних поліпшень оцінювачем не перевірялись,а отже з порушеннями.50 та п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440. Крім того, представник відповідача вважає, що за розумінням положень ст.. 62 СК України, визначальним має бути доведення факту істотного збільшення вартості майна, а не вирахування вартості поліпшень.
29.07.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Севастьянової А.В., надійшла відповідь на відзив. З даного відзиву вбачається, що стороною позивача було надано суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, зокрема, кредитні договори, копії квитанцій з погашення кредитів, звіт від 10.03.2021 та інше.
10.08.2021 від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Шахова О.М., на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Шахов О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з огляду на позицію сторони відповідача викладеної у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Причину неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник третьої особи Черкаської ДНК, в судове засідання не з`явився. Проте від них надійшла заява, в якій просили проводити розгляд даної справи без участі їх представника. При вирішенні спору покладалися на компетенцію суду.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши позовну заяву та письмові заяви надані сторонами по суті позовних вимог, докази долучені сторонами до матеріалів справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Так, судом встановлено, що як вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (нерозбірливо) виданого 06 березня 2006 року Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 06.03.2003р. про що було зроблено відповідний актовий запис №246 (а.с. 10).
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 18 січня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №186 (а.с. 9).
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний йому будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали померлому на праві особистої приватної власності. Зазначене вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РИ №996446 (а.с. 11) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 1994р., що зареєстровано в реєстрі за №1-326 (а.с. 12).
Позивач стверджує, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_6 , було істотно збільшено вартість належного ОСОБА_6 будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: було здійснено капітальний ремонт, замінені вікна, встановлений паркан, ворота, хвіртка. Тобто, було зроблено чисельні невідокремлювані поліпшення нерухомого майна.
Відповідно до положень ч.1 ст. 57 СК України майно, набуте чоловіком, дружиною до шлюбу є його особистою приватною власністю.
Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до, та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження істотного збільшення вартості майна, позивачем надано суду в якості доказів:
-Акт виконаних робіт від 31.10.2016р. (а.с. 68), з якого вбачається, що ТОВ «ТПК «СТАТУТ» (виконавець), на замовлення ОСОБА_3 (замовник), виконав роботи по установці вікон та дверей з ПВХ, Світлопрозорі конструкції з енергозберігаючим склом у тому числі вікна та балконні двері та додаткове обладнання і матеріали до них, згідно кредитного договору № 377-034 від 25.10.2016, що укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України». Роботи виконані за адресою: АДРЕСА_2 .
-Заяву ОСОБА_3 від 21.04.2017р. адресованої ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до якої, остання засвідчила, що нею було самостійно виконано роботи із впровадження енергоефективного обладнання/матеріалів/котла, придбаних нею згідно з Кредитним договором №450-034 від 06.04.2017р. в рамках Державної програми (а.с. 79).
Отже, з огляду на цю обставину, що позивач не надає самого Комплексного договору № 1/3322477 від 29.10.2018 року, суд не може встановити ані сторін такого договору, ані предмет договору, ані інші істотні його умови. За таких обставин, такий доказ є неналежним в розумінні норм ЦПК України.
Щодо товарного чеку № 18 від 09.08.2015 року, товарного чеку № 6 від 07.02.2017 року, товарного чеку № 14 від 10.11.2017 року, товарного чеку № 27 від 10.07.2016 (а.с. 60), накладної № 203 від 13.07.2015 року (а.с. 63) взагалі не вбачається, що вони виписані на ім`я саме позивача, а не будь-якої іншої особи.
Крім того, слід звернути увагу на Видаткову накладну № кам-001313 від 12.03.2008 року (а.с. 61) та на Видаткову накладну № кам-008668 від 30.07.2008 року (а.с. 62) в яких зазначено одержувача і платника ОСОБА_9 , а не позивача. З огляду на зазначене, суд не може прийняти до уваги вказані докази, в якості підтвердження вимог позивача.
Квитанція б/н від 24.11.2016 року, яка виписана ФОП ОСОБА_10 на ім`я " ОСОБА_11 " (а.с. 64), а не на ім`я позивача, а також з неї не вбачається за що саме була сплачена сума коштів в розмірі 580грн., а тому також не підтверджує позовних вимог позивача.
Також суд не приймає до уваги прибутковий касовий ордер б/н від 20.10.2018р. виписаний ФЛП ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 2123грн., оскільки жалюзі та москітні сітки не є невідокремлювальною конструкціє поліпшення житла, а окремо вартість виготовлення вікон у вказаному прибутковому ордері не визначена (а.с. 64). Окремо слід зазначити, що з Товарного чеку № 27 від 10.07.2016 року, який виписаний ФОП ОСОБА_12 на ім`я позивача та Прибуткового касового ордеру б/н від 20.10.2018 року, який виписаний ФОП ОСОБА_10 на ім`я позивача, то вказані докази не підтверджують того, що товар, який зазначений в таких документах був використаний саме для будинку з надвірними спорудами.
Щодо наданого позивачем Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості поліпшень будівель та споруд домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 станом на 10 березня 2021 року, який виконаний ПП "АЖІО" (81-136), то слід зазначити, що такий Звіт є недопустимим доказом з наведених нижче підстав.
Оскільки позивач має на меті визнати право власності на 2/25 (8%) частин будинку з надвірними спорудами, як на нерухому річ на підставі ч. 1 ст. 62 СК України, то визначальним має бути доведення факту істотного збільшення вартості такого майна, а не вираховування вартості поліпшень.
В той же час, об`єктом оцінки у Звіті від 10.03.2021 року є поліпшення, а не вартість будинку з надвірними спорудами (як окремого виду майна) до поліпшень і після поліпшень (сторінка 4 Звіту від 10.03.2021 року).
По-друге, згідно абзацу 2 сторінки 2 Звіту від 10.03.2021 року "Оцінка об`єкту виконана після надання ОСОБА_3 інформації щодо складу та обсягів виконаних поліпшень, одержаної від Замовника в усній формі на підставі чого був складений кошторис. Обсяги виконаних поліпшень оцінювачем не перевірялись."
Така ж інформація зазначена у Заяві оцінювача (сторінка 34 Звіту від 10.03.2021 року).
Тобто, незалежна оцінка поліпшень проводилася без вивчення кошторисних документів, а зі слів позивача, крім того такі поліпшення оцінювачем не перевірялися.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року № 2658-III (далі Закон № 2658-III) оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2658-III методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.
Згідно ч. 6 ст. 9 Закону № 2658-III положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Згідно сторінки 2 Звіту від 10.03.2021 року "Оцінка була виконана відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в Україні", Національним стандартом оцінки № 1 та № 2.
Згідно п. 50 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 (далі Національний стандарт № 1) проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка.
Згідно п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів.
Отже, слід зазначити, що Звіт від 10.03.2021 року виконано з порушенням п. 50 та п. 51 Національного стандарту № 1, оскільки оцінювач не ознайомлювався з об`єктом оцінки (поліпшеннями будинку з надвірними спорудами), а тому Звіт від 10.03.2021 року не може бути використаний у даній цивільній справі та прийнятий до уваги судом як доказ.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Враховуючи обставини встановлені судом під час судового розгляду, перевіривши допустимість та достовірність наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з огляду на недоведеність позовних вимог позивача, а саме істотного збільшення вартості нерухомого майна, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає недоцільним проводити аналіз інших підстав позовних вимог та заперечень на них.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що відповідно до Довідки МСЕК серії 12 ААА № 189918 з 26.06.2015р. ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново (а.с. 66).
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
За таких обставин, судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 06.05.2022 року

Головуючий: Р. В. Демчик