ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4827/22 Справа № 199/2651/22 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненим договорів позики,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненим договорів позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 27 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог його заяви про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, у травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання припиненим договорів позики (а.с.25, 26).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову (а.с.2, 3).

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання припиненим договорів позики та просив суд визнати припиненим договір позики від 03 жовтня 2012 року та від 16 листопада 2012 року, укладені між ним та відповідачем, у зв`язку із його повним виконанням, оскільки наявні відповідні розписка відповідача ОСОБА_2 про погашення боргу за договорами позики від 03 жовтня 2012 року та від 16 листопада 2012 року. Однак, на теперішній час на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року та відповідно до виконавчого листа №2/205/1744/13 від 20 січня 2016 року, виданого Ленінським районним судом м.Дніпропетровська з нього на користь відповідача ОСОБА_2 в примусовому порядку стягується сума боргу 158767 грн. 60 коп. Держаним виконавцем Магдалинівського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65950218 та розпочато примусове виконання виконавчого документу. ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/205/1744/13 від 20 січня 2016 року, що видав Ленінський районний суд м.Дніпропетровська та який виконується в рамках виконавчого провадження ВП №65950218.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року у справі №205/2342/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 156162 грн., 1033 грн. 64 коп. - три проценти річних, судові витрати у розмірі 1571 грн. 96 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.37).

20 січня 2016 року на виконання вказаного рішення суду Ленінським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2/205/1744/13, який перебуває на примусовому виконанні.

Звернувшись із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/205/1744/13 від 20 січня 2016 року, виданого Ленінським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року, який виконується в рамках виконавчого провадження ВП №65950218.

Відповідно до ст.124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Зі змісту ст. ст. 149, 150 ЦПК України вбачається, що зупинення стягнення на підставі виконавчих документів можливо лише у разі оскарження боржником виконавчого документу, шляхом подачі відповідної позовної заяви.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Таким чином, заявлені вимоги щодо зупинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження є такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Тому, до цих правовідносин не може бути застосовано п. 6) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, отже заява про забезпечення позову, в порушення вимог ст. 151 ЦПК України не містить обґрунтування необхідності забезпечення заяви, а також обґрунтування застосування заходу забезпечення заяви, який просить застосувати заявник.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/205/1744/13 від 20 січня 2016 року, що видав Ленінський районний суд м.Дніпропетровська та перебуває на примусовому виконанні в рамках виконавчого провадження №65950218 на виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року у справі №205/2342/13-ц .

Крім того, слід зазначити ця справа, у якій апеляційним судом переглядається в апеляційному порядку ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову, на теперішній час розглянута по суті судом першої інстанції та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненим договорів позики відмовлено у повному обсязі (а.с.38, 39).

Посилання в апеляційній скарзі про доведеність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова