Справа № 510/1262/22
Провадження № 2/510/1033/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі у підготовче судове засідання не явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, зменшені позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували.

Позивач у підготовче судове засідання не явилась, надала суду заяву про зменшення позовних вимог та заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору купівлі продажу від 28.03.2018р.; розписка від 28.03.2018р.; копія технічного паспорту із надвірними спорудами на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія будинкової книги прописки громадян; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 ; копія довідки виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району від 30.09.2020р.; копія довідки виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району від 24.04.2018р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 04.07.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 28.03.2018 р. між позивачем та ОСОБА_6 була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 . На виконання домовленостей вони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав ОСОБА_6 обумовлену суму, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. З 2018р. позивач проживає у зазначеному будинку, сплачує комунальні платежі, обробляє присадибну ділянку. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував ОСОБА_6 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що відповідач неодноразово відмовлялась від зустрічі, у зв`язку із хворобою та необхідністю лікування. Згодом, ОСОБА_6 повідомила, що вона не завершила процедуру оформлення своїх спадкових прав за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто ОСОБА_6 запевнила, що усі питання вирішить та оформлять правочин.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Після її смерті посвідчити договір у нотаріальному порядку неможливо, у зв`язку із тим, що цивільна правоздатність, здатність мати цивільні права та обов`язки фізичної особи припиняється у момент смерті. Відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги після її смерті, які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів для належного оформлення нерухомого майна на її ім`я, але відповідачі свідомо ухиляються від посвідчення договору купівлі продажу. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_6 (продавець) не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: ОСОБА_6 передані гроші , а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висунули вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечували проти визнання права власності за позивачем і в ході судового розгляду справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у ОСОБА_6 , який вона фактично не мала права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков