Номер провадження: 22-ц/813/2435/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/15653/19

Номер провадження: 22-ц/813/2435/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.

учасники справи:

- позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , 4) ОСОБА_4 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Служба у справах дітей та сім`ї Одеської обласної державної адміністрації, 2) Служба у справах дітей та сім`ї Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»,правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Одеської обласної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Одеської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за апеляційною скаргою адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л.В. о 12 годині 38 хвилині 20 січня 2021 року, повний текст рішення складений 29 січня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», звернулося до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позову, остаточно просить: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру, загальною площею - 100,7 кв. м., житловою площею - 56,5 кв. м., розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року у розмірі - 187 365 доларів США 29 центів, шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; 2) виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 із квартири за адресою - АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстраційного обліку; 3) виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 із квартири за адресою АДРЕСА_1 , та зняти її з реєстраційного обліку; 4) виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_4 із квартири за адресою АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстраційного обліку; 5) вселити та зареєструвати ОСОБА_3 , 2009 р. н., у садовий будинок, що належить ОСОБА_2 , загальною площею - 137,1 кв. м., за адресою - АДРЕСА_2 ; 6) стягнути із відповідачів на користь банку судові витрати.

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 6 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0054/82/74810, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом - 91 800 доларів США, строком до 16 травня 2017 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 13,75 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання у порядку та строки, визначені кредитним договором.

Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 3.2 кредитного договору шляхом перерахування у безготівковій формі коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредитні кошти на передбачених договором умовах. Проте, усупереч вимогам п. п. 3.3, 5.1 Кредитного договору, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячне погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

У зв`язку з порушенням позичальником договірних зобов`язань, банк звернувся до суду з відповідним позовом. Приморським районним судом м. Одеси 30.09.2011 року було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги банку були задоволенні у повному обсязі. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі - 143 377,09 доларів США, що за курсом НБУ складає - 1 135 431,85 грн., та вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Однак, позичальник вказане рішення суду та умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим на адресу позичальника та зареєстрованих в іпотечному майні осіб було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором та усунення порушень основного зобов`язання, надавши можливість добровільно врегулювати спірні правовідносини та погасити заборгованість.

Станом на 08.08.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року становить - 187 365 доларів США 29 центів, з яких: - заборгованість за кредитом 76 105,45 доларів США; - заборгованість за відсотками 111 259,84 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 17 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є - квартира АДРЕСА_3 . Отже, Банк має право вимагати погасити заборгованість за кредитним договором за рахунок реалізації вказаного нерухомого майна. Проте, згідно довідки від 29.05.2019 року у квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на думку позивача підлягають виселенню. При цьому, вказує, що на момент укладення договору іпотеки неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у квартирі не був, а отже не мав майнових прав відносно даної квартири та не існує перешкод для його виселення (Т. 1, а. с. 1 5, 62 - 64).

2.2 Позиція сторін в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву адвокат Главацький Юрій Анатолійович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить відмовити АТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позовних вимог.

Адвокат Главацький Юрій Анатолійович зазначає, що для правильного вирішення даного спору є необхідними встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року. Проте, банком надано лише розрахунок заборгованості, що є неналежним доказом. При цьому, представник відповідача заперечує розмір заборгованості, про погашення якої заявлено банком позов. Посилається на те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був розглянутий Приморським районним судом м. Одеси 27 липня 2011 року та вимоги банку були задоволенні, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії такого кредитного договору та втратив можливість нарахування і стягнення з відповідача відсотків нарахованих саме за умовами кредитного договору. Отже, вважає, що заявлених банком борг є необґрунтованим. Також заперечує проти вимог про виселення відповідачів, посилається на те, що таке виселення є незаконним та неможливим без надання відповідачам іншого житлового приміщення (Т. 1, а. с. 103 - 107).

У письмових поясненнях служба у справах дітей Одеської міської ради зазначає, що у разі надходження від органу опіки та піклування листа щодо необхідності підготовки висновку зі спірного питання, ними буде детально вивчено та визначено правову позицію служби у справах дітей Одеської міської ради щодо заявлених позовних вимог (Т. 1, а. с. 94 - 96).

2.3 Позиція позивача щодо доводів відзиву відповідача на позов

У відповіді на відзив адвокат Ковальова Наталя Анатоліївна, діюча від імені АТ «Райффайзен Банк Аваль», вказує на те, що матері неповнолітньої особи - ОСОБА_2 належить садовий будинок, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених ним у відзиві на позовну заяву. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (Т. 1, а. с. 110 - 117).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2021 року позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру, загальною площею - 100,7 кв. м., житловою площею - 56,5 кв. м., розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року в розмірі - 187 365 доларів США 29 центів, шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у рівних частках із кожного по - 6 445,69 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з порушенням позичальником договірних зобов`язань банк звернувся до суду із відповідним позовом. Приморським районним судом м. Одеси 30.09.2011 року було винесено рішення, яким позовні вимоги банку були задоволенні у повному обсязі. В солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі - 143 377,09 доларів США, що за курсом НБУ складає - 1 135 431, 85 грн.. Однак, позичальник вказане рішення суду та умови кредитного договору не виконує, що не спростовано сторонами по справі.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом частини першої статті 41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Передана в іпотеку банку квартира за адресою - АДРЕСА_1 , була набута у власність іпотекодавцем - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1126. Тобто, не за рахунок кредитних коштів.

Також суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги банку про вселення та реєстрації ОСОБА_3 , 2009 р. н., у садовому будинку за адресою - АДРЕСА_2 , оскільки встановлено, що даний житловий будинок із 02.09.2020 року належить на праві власності ТОВ «Консалт Солюшенс» (на підставі свідоцтва серії та номер 1901, виданого 02.09.2020 року) (Т. 1, а. с. 221 - 227).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Главацький Юрій Анатолійович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить рішення Приморського районного суду міста Одеса від 20 січня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт оскаржує рішення Приморського районного суду міста Одеса від 20 січня 2021 року виключно в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру, загальною площею - 100,7 кв. м., житловою площею - 56,5 кв. м., розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , у межах заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року у розмірі - 187 365 доларів США 29 центів, шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Апелянт зазначає, що: 1) для правильного вирішення справи по суті необхідно, зокрема, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, в тому числі за тілом кредиту, яка підлягає стягненню на користь позивача; 2) в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність розміру заборгованості; 3) позивач неправомірно збільшив обсяг зобов`язань за кредитним договором; 4) позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року вже встановлений розмір заборгованості відповідачів перед банком; 5) розмір заборгованості за кредитним договором є іншою ніж та, в рахунок якої судом першої інстанції було звернуто стягнення на предмет іпотеки (Т. 1, а. с. 229 - 234).

2.6 Узагальнені доводи позивача, інших відповідачів в апеляційному суді

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не скористались правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.03.2021 року апеляційну скаргу адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду міста Одеса від 20 січня 2021 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 3).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 2, а. с. 12).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду міста Одеса від 20 січня 2021 року (Т. 2, а. с. 15).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 16).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2021 року витребувано з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2/1522/9800/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом (Т. 2, а. с. 60 63 зворотна сторона).

26.10.2022 року до Одеського апеляційного суду з Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа № 2/1522/9800/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2022 року до участі у справі залученоТовариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» як правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (Т. 2, а. с. 122 126).

22.08.2022 року від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

24.08.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника ТОВ «Консалт Солюшенс» у лавах Збройних сил України.

25.08.2022 року від адвоката Главацького Ю.А., діючого від імені ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неотриманням завчасно судової повістки останнім, що, як зазначає адвокат Главацький Ю.А. унеможливлює вжиття заходів стороною апелянта щодо звернення до суду із клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання ТОВ «Консалт Солюшенс» про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що під час воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Указом Президента України №64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 27 березня 2022 року.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» внесені зміни до ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Відповідно до цих змін продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На підставі статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02 березня 2022 року та 16 березня 2022 року, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, керуючись статтею 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року та рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, вказане розпорядження опубліковано на сайті «Судова влада України».

Посилання ТОВ «Консалт Солюшенс» на відкладення розгляду справи у зв`язку з воєннім станом та перебуванням представника ТОВ «Консалт Солюшенс» у лавах Збройних сил України колегія суддів відхиляє, оскільки ТОВ «Консалт Солюшенс» є юридичною особою, на позбавлена можливості направлення у судове засідання іншого представника, не було вказано поважних причин неможливості участі в розгляді справи, зокрема в режимі відеоконференції.

Колегія суддів зазначає, що справа знаходиться на розгляді апеляційного суду з 2021 року.

Щодо клопотання адвоката Главацького Ю.А., діючого від імені ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Апеляційний суд звертає увагу на: 1) наявність телефонограми від 27.06.2022 року про сповіщення адвоката Главацького Ю.А., діючого від імені ОСОБА_1 , про розгляд справи 25.08.2022 року апеляційним судом; 2) обов`язок останнього проявляти особливу сумлінність у захисті інтересів особи, які він представляє, та вживати необхідних дій для ознайомлення зі станом провадження з розгляду справи.

Отже, клопотання адвоката Главацького Ю.А., діючого від імені ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

З 31.08.2022 року по 09.09.2022 року головуючий суддя Заїкін А.П. (суддя доповідач) знаходився у відпустці.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0054/82/74810, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом - 91 800 доларів США, строком до 16 травня 2017 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 13,75 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання у порядку та строки, визначені кредитним договором.

Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п.3.2 кредитного договору шляхом перерахування у безготівковій формі коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

У рахунок забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 17 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає квартира АДРЕСА_3 .

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10 квітня 2006 року приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., зареєстрованим у реєстрі за №1126.

У зв`язку з порушенням позичальником договірних зобов`язань, банк звернувся до суду з відповідним позовом. Приморським районним судом м. Одеси 30.09.2011 року було ухвалене рішення у справі №2/1522/9800/11, відповідно до якого позовні вимоги банку були задоволенні у повному обсязі. В солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", в особі Одеської обласної дирекції, заборгованість за кредитом № 014/0054/82/74810 від 16.05.2007 в розмірі - 143 377,09 доларів США, що за курсом НБУ складає - 113 5431,85 грн., і включає в себе: - заборгованість за кредитом 76 105,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає - 602 694,28 грн.; - заборгованість за відсотками 18 168,71 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає - 143 881,65 грн.; - заборгованість за прострочення тілу кредиту 21 306,56 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає - 168 730,91 грн.; - пеня за прострочення відсотків 27 796,37 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає - 220 125, 01 грн..

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року не було в подальшому оскаржено в апеляційному порядку, набрало законної сили.

Однак, позичальник вказане рішення суду та умови кредитного договору не виконує, що не спростовано стороною відповідачів.

Згідно наданого Банком по даній справі розрахунку, станом на 08.08.2019 року заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року становить - 187 365 доларів США 29 центів, з яких: - заборгованість за кредитом 76 105,45 доларів США; - заборгованість за відсотками 111 259,84 доларів США.

Направлена ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 вимога банку від 01.08.2019 року про усунення порушень основного зобов`язання була залишена відповідачами без виконання.

Згідно довідки ОСББ «Новосельського» від 29.05.2019 року у квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (2009 р. н.) та ОСОБА_4 ..

Між сторонами виникли правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру, загальною площею - 100,7 кв. м., житловою площею - 56,5 кв. м., розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Між тим, суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, з огляду на наступне.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судовими

та позасудовими.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

З огляду на вказане закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист шляхом позасудового врегулювання (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

За змістом статті 41 Закон України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Звертаючись до суду з позовом у вересні 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом продажу через прилюдні (електронні) торги, у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, оскільки позичальник неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року, внаслідок чого виникла заборгованість, що знаходить своє відображення за змістом рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року, яке не було в подальшому оскаржено в апеляційному порядку, набрало законної сили.

Отже у іпотекодержателя виникло право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки та реалізацію судового способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року фактично визначено суму заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року у розмірі - 143 377, 09 доларів США.

Тому, суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки у розмірі - 187 365 доларів 29 центів США. Визначення суми заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі відмінному від суми заборгованості визначеної рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року порушує принцип остаточності, преюдиційності судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, у розмірі відповідно до змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року, а саме - 143 377, 09 доларів США.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

Інші вищевказані доводи апеляційної скарги є неспроможними, а тому на увагу апеляційного суду не заслуговують.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є частково доведеними, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року, в рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, з визначенням розміру заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року в рахунок якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки у сумі - 143 377,09 доларів США.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Главацького Юрія Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеса від 20 січня 2021 року в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року, в рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки змінити.

Визначити розмір заборгованості за кредитним договором №014/0054/82/74810 від 16.05.2007 року в рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки у сумі - 143 377, 09 доларів США.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе