Справа № 473/4560/21
РІШЕННЯ

іменем України

"16" травня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним

встановив

09 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. Відповідно до позовної заяви позивач просив визнати договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 11.02.2000 року та зареєстрованого за №59 на Універсальній товарно-сировинній біржі дійсним.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що даний договір був укладений між нею та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі, нічиїх прав та законних інтересів не порушує і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 помер, а також на те, що всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 13 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року до участі у справі в якості співвідповідача залучений ОСОБА_3 , як спадкоємець померлого ОСОБА_4 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, на адресу суду надіслали заяви, в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що 11 лютого 2000 року між ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09.08.2005 р.), як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем був укладений договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та зареєстрований в той же день на Універсальній товарно-сировинній біржі за реєстровим №59.

Після смерті ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 . (відповідь Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 17.02.2022 року № 194/01-21-2).

В судовому засіданні було встановлено, що договір купіві - продажу не був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації.

На час укладення договору купівлі продажу будинку діяв Цивільний Кодекс У PCP в редакції 1963р. Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі- продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Дсржжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Та лише за новим ЦК України від 2003 року з 01.01.20024р. момент виникнення права власності та вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією. Та якщо державна реєстрація не проведена, вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Враховуючи вимоги законодавства, оскільки сторонами був укладений договір купівлі продажу на час дії ЦК УРСР, то виникнення права власності у особи не пов`язувалося з державною реєстрацію договору.

Оскільки угоду в нотаріуса укласти насьогодні не можливо, то єдиним правовим способом такого захисту відповідно до ст. 16 ЦК України буде визнання в судовому порядку укладеної угоди між сторонами дійсною.

Так, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 була вчинена угода по купівлі-продажу нерухомого майна та вона виконана в повному обсязі.

Продавець, ОСОБА_4 , являвся законним власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Вознесенського МБІ від 28.10.2021р.

Зазначений будинок під арештом та забороною на час його продажу не перебував та насьогодні не перебуває, що підтверджується відповідним витягом з Державних реєстрів.

Згідно ст. 224 ЦК України (в редакції 1963р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов`язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально посвідчити договір неможливо.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки сторони по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали всі умови договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Керуючись ст. ст. 4,14,81,223,280,281,259,263,265,273 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги - задовольнити.

Визнати ДІЙСНИМ договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , який укладено та зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі 11 лютого 2000 року за № 59, між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар