Справа № 457/392/22
провадження №2/457/172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення моральної шкоди.

Позов мотивує ти, що 31 березня 2022 року поштою одержав лист з Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), в якому знаходився супровідний від 07.02.2022 року за вих. №1124 і постанова про відкриття виконавчого провадження № 68551445 головним державним виконавцем Трускавецького ВДВС Гайгель Наталією Миколаївною, з яких дізнався про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 457/1085/21, виданого 01.02.2022 року Трускавецьким міським судом про стягнення з нього 113 грн. 50 коп. судового збору і 11 грн. 35 коп. судових витрат на користь держави. Кореспонденцію боржнику направлено простим поштовим відправленням, де зазначено не повну поштову адресу: АДРЕСА_1 , проте не зазначено секцію 4 цього будинку (будинок складається з чотирьох секцій в якому в кожній секцій номерація квартир спочатку тобто з першого номеру), тому не відомо яким чином конверт потрапив саме у його поштовий ящик секції 4, якого виявив у зазначений вище день. На заяву позивача від 01 квітня 2022 року про надання копій документів ВП і інформації про його рух, відповіді не поступило. Цю постанову оскаржено до Трускавецького міського суду Львівської області і ухвалою від 19 квітня 2022 року головуючою суддею Трускавецького міського суду Василюк Т.В. скаргу (справа №457/1085/21, провадження № 4-с/457/4/22) на постанову державного виконавця про визнання неправомірним і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язав повернути виконавчий лист стягувачу- задоволено. Позивача позбавлено права на завчасне реагування на протиправні рішення, дії і бездіяльність, так як не направлено постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення у передбачені строки, не розглянуто і не надано відповіді на дві заяви боржника про надання копій документів ВП з метою уникнення відповідальності за умисні незаконні рішення, дії і бездіяльність у ході виконання судового рішення. Тому просить суд задоволити позовну вимогу та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 49 620 грн. 36 коп.

29.09.2022 року Трускавецьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) було надіслано відзив на позов. Відповідно до якого, позивач у позовній заяві при обгрунтуванні вимог зазначає, що: «Надумано покладено обов`язок протягом 5-ти робочих днів подати декларацію про доходи та майно, застережено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей». Зазначене позивачем твердження не відповідає дійсності, бо імперативною нормою Закону України «Про виконавче провадження», а саме ч. 5 ст. 26 зазначеного Закону передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларацію або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, а також п. 3,4 ч. 5 ст. 19 Закону передбачено обов`язок боржника за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Зазначене позивачем твердження про «надуманість вимог державного виконавця» спростовується нормами чинного законодавства. Позивач стверджує, що «Безвідповідально піддано стягненню витрат пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій, прийнято рішення і вчинено дії на забезпечення виконавчого провадження та звернено стягнення на майно». Однак, відповідно до розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувану). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку). Позивач вказує, що: «На порушення моєї бездоганної банківсько-кредитної репутації - здійснено розсилку запитів у банківські установи про розкриття моєї банківської таємниці і направлено звернення в Міністерство юстиції про надання конфіденційної інформації про мій майновий стан і інші» Відповідно до Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень державним виконавцем одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження відносно боржника - фізичної особи за допомогою автоматизованої системи формується та подається запит про надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків - боржників - фізичних осіб або серію (за наявності) та номер паспорта боржників - фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті відповідно до Порядку надання інформації Державною податковою службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 21 липня 2020 року № 2483/5/436, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 липня 2020 року за № 690/34973, за виконавчими документами, у яких відсутні такі дані. Позивач зазначає, що надсиланням запитів порушено його «бездоганну банківсько-кредитну репутацію» та «піддано сумніву його діяльність» з викладеного не зрозуміло, яким чином запит державного виконавця порушує репутацію та піддає сумніву діяльність фізичної особи. Не описано позивачем, яким чином запит щодо банківських рахунків завдає шкоду кредитній історії чи банківсько-кредитній репутації, а подасться це позивачем від виглядом очевидних загальновідомих фактів. Очевидно для того, щоб ввести Суд в оману. Позивач стверджує, що: «Через неправомірні рішення відповідача позбавлено права вільно перетинати кордон і відвідувати інші країни...» Зазначене твердження не відповідає дійсності і є завідомо неправдивим. Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Позивач неодноразово ознайомлюючись з матеріалами виконавчого провадження та будучи присутнім при розгляді справи за його ж позовом №457/1085/21 ознайомлений з тим, що державним виконавцем не скеровувалось на розгляд Суду Подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а будучи в минулому слідчим прокуратури, заступником прокурора району, старшим прокурором відділу обласної прокуратури з нагляду за органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, а тепер відомим адвокатом України як в правоохоронній системі так і в суспільстві не могло не бути відомими те, що Суд не виносив щодо нього за поданням державного виконавця Ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Очевидно, що позивач таким чином вводить Суд в оману посилаючись на видумані факти обмеження його прав. Позивач зазначає, що «заподіяно шкоду стану здоров`я, завдано фізичного болю і психічного нервового розладу, що потребує негайного лікування та реабілітації, через ганебне втручання у приватне життя громадянина і адвоката, в зв`язку з чим обмежено у невід`ємних правах гарантованих Конституцією України. Відбувається значне порушення рівноваги, яке виразилося у почуттях відчаю, стурбованості, тривозі, роздратованості, відчаю почуття страху перед майбутнім, пригноблення психіки та порушення сну і спокійного відпочинку, що перешкоджає повноцінній праці у своїй професії і спілкуванню з оточуючими людьми в повсякденному житті, що потребує додаткові зусилля для організації свого життя». Звертаю увагу Суду на наступне: Позивач, як він сам зазначає, є фахівцем у галузі права з багаторічним стажем. Зокрема, Позивач згідно доданих до позовної заяви документів є адвокатом з 01.12.2000 року. Беручи до уваги особу позивача, не зрозуміло, яким чином правовідносини з державними органами могли завдати останньому описаних ним порушень, адже про свої високі якості та стійкість до стресових ситуацій вказує сам позивач описуючи свою бездоганну, багаторічну, ділову репутацію. Позивач зазначає, що: «Порушено раніше розподілений повсякденний розпорядок і нормальний ритм життя та повсякденний режим роботи і відпочинку, через чергові протиправні рішення, дії, бездіяльність, що спонукало на зібрання останніх зусиль і коштів на звернення до суду...» і в цьому ж позові по тексту нижче зазначає: «Підлягаю звільненню від сплати судового збору ..» на нашу думку, позивач в черговий раз вводить Суд в оману щодо викладення фактів і інформації поданої на розгляд Суду. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, суду пояснив, що не бачить яким чином були порушені права позивача, адже виконавець діяв в межах і в спосіб визначений законом. На час виконання рішення, виконавчий лист був дійсний. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що виконавче провадження № 68551445 було відкрито на підставі примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 457/1085/21, виданого 01.02.2022 року Трускавецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 , 113 грн. 50 коп. судового збору на користь держави.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 19 квітня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Гайгель Н.М. Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 07.02.2022 року про відкриття виконавчого провадження № ВП 68551445 та зобов`язано головного державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М. повернути стягувачу виконавчий лист Трускавецького міського суду Львівської області.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною (неправомірною) дії та бездіяльності закрито, оскільки розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями державного виконавця про стягнення з нього на користь держави 113 грн. 50 коп. судового збору і 11 грн. 35 коп. виконавчого збору.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу положень ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

Позивач жодним з належних та допустимих доказів не довів факту завдання йому моральної шкоди саме винесенням державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Зокрема, не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями державного виконавця та заподіянням йому шкоди, що є обов`язковим елементом правопорушення. А відтак відсутність одного із елементу правопорушення, виключає підставу для цивільно-правової відповідальності за завданням шкоди.

Оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 81, 258, 263-265, 354, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В порядку ст. 259 ч. 6 ЦПК України, складання повного тексту судового рішення відкладено до 5 днів.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Відповідач: Трускавецький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), юридична адреса: вул. Стебницька, 72 м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області, .

Суддя: Т. В. Василюк