Справа №443/1189/14-ц
Провадження №2/443/90/22
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача - адвоката Плат Є.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиці (м.Львів), про визнання права власності на 2/6 частини будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним, як за членом колгоспного двору, право власності на 2/6 частини будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та складається з наступних будівель і споруд: житлового будинку А-1, веранди а-1, сходи а-1; житловий будинок (незакінчене будівництво) Д-1, веранда д-1, сходи д-1, сарай В, вбиральня Г, колодязь К, огорожа -№1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння, яке відноситься до категорії колгоспних дворів. Згідно записів погосподарської книги за 1985-1991 роки Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області у даному будинковолодінні до 1991 року були прописані та проживали: ОСОБА_5 - голова колгоспного двору; ОСОБА_6 чоловік; ОСОБА_7 невістка; ОСОБА_8 син; ОСОБА_9 онук; ОСОБА_3 онук.

Відповідно до технічного паспорту, виданого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 04.03.2002 року на ОСОБА_5 , будинковолодіння у АДРЕСА_1 складається із з наступних будівель та споруд: житлового будинку А-1, веранди а-1, сходи а-1; житловий будинок (незакінчене будівництво) Д-1, веранда д-1, сходи д-1, сарай В, вбиральня Г, колодязь К, огорожа -№1. Таким чином голові та членам колгоспного двору фактично належало по 1/6 частині будинковолодіння. Зазначає, що на даний час деякі члени колгоспного двору є померлими, а саме ОСОБА_8 батько; ОСОБА_9 брат та ОСОБА_6 . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.06.2010 року по справі №2-631/10 за ним визнано право власності на 2/6 частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті брата - ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки він являється членом колгоспного двору та має право на 1/6 частину на вказане будинковолодіння, а тому він звернувся із письмовою заявою від 17.03.2011 року до Монастирецької сілської ради Жидачівського району Львівської області про оформлення права власності на частку будинковолодіння. В свою чергу його матір ОСОБА_10 подала письмову заяву від 22.03.2011 року до Монастирецької сільської ради про відмову від належної їй 1/6 частки будинковолодіння у колгоспному дворі на його користь. Рішенням виконавчого комітету Монастирецької сільської ради від 22.03.2011 року №13 вирішено оформити за ним право власності та видати свідоцтво про право власності на 2/6 частини будинковолодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 , та доручено Стрийському державному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права. У зв`язку із зміною чинного законодавства Стрийське МБТІ немає повноважень щодо реєстрації права власності, а тому він звернувся до реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, однак йому було відмовлено у прийнятті та державній реєстрації прав на будинковолодіння на підставі рішення виконавчого комітету Монастирецької сілської ради від 22.03.2011 року №13, мотивуючи тим, що вказане рішення не є документом, що підлягає реєстрації та роз`яснили порядок звернення до суду.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2014 року відкрито провадження у справі.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №18 від 30 липня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 03 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 15.03.2021 року до участі у справі залучено правонаступників третіх осіб, а саме Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) та Журавненську селищну раду.

27.04.2021 року представником третьої особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подано письмові пояснення, згідно яких представник третьої особи повідомляє, що Західне міжрегіональне управління управління Міністерства юстиції (м.Львів) не належить до суб`єктів державної реєстрації, а внесення записів про речові права на нерухоме майно в Державному реєстрі належить безпосередньо до повноважень державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах із суб`єктом державної реєстрації прав або нотаріусів, органи юстиції з 01.05.2016 року не входять в систему суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.04.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з мотивів, викладених в позовній заяві. Повідомила, що позивачу було відмовлено у реєстрації права власності в усній формі. Крім того зазначила, що за адресою АДРЕСА_1 розташовані два житлові будинки та іншого номеру будинку Д-1 не присвоювалось. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання позов визнала, просила задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності, просив у позові відмовити.

Представник третьої особиЖуравненської селищної ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, щодо вирішення спору покладаються на думку суду.

Представник третьої особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якого просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами частини 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (Т.1 а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 , 18.05.1985 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1 а.с.15).

Як видно із свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , виданого повторно на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (Т.2 а.с.181).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 від 03.07.2014 року (Т.2 а.с.183).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 (Т.2 а.с.182).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 від 05.07.2014 року (Т.2 а.с.184).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_6 , 29.12.1995 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.2 а.с.185).

Рішенням Виконавчого комітету Монастирецької сільської ради Жидачівського району від 13.05.1988 №42, ОСОБА_5 дозволено побудувати індивідуальний одноповерховий будинок в АДРЕСА_1 . Після завершення будівництва нового будинку і здачі його в експлуатацію, старий будинок знести на протязі одного місяця (Т.1 а.с.70-71).

ОСОБА_5 видано свідоцтво на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР від 16.06.1988 на підставі рішення Виконавчого комітету Монастирецької сільської ради Жидачівського району від 13.05.1988 №42 (Т.1 а.с.67-69), що також підтверджується проектом забудови земельної ділянки № НОМЕР_7 , актом виносу в натурі меж земельної ділянки, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки (Т.1 а.с.72-77).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.07.1989 року, виданого виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів, житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 (Т.1 а.с.60).

Актом поточних змін, які зареєстровані працівником Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації №20/ч-п від 04.03.2002, встановлено побудову на земельній ділянці по АДРЕСА_1 житлового будинку «Д-1» незакінченого будівництвом (Т.1 а.с.62).

Відповідно до технічного паспорта від 04.03.2002, по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок «А-1» (1953 р.п.), житловий будинок «Д-1» (незакінчений будівництвом), сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», колодязь «к», огорожа №1 (Т.1 а.с.9-11).

Згідно витягу №688 від 16.07.2013 року та №672 від 15.07.2014 року із погосподарської книги АДРЕСА_1 рахується господарство, яке станом на 30.06.1990 року належить на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , яка вибула у 1997 році, ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (Т.1 а.с.20, 30).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.10.2010 визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/6 частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті брата - ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.16).

17.03.2011 ОСОБА_3 звернувся до Монастирецького сільського голови із заявою про видачу рішення про визнання за ним права власності на 2/6 будинковолодіння, яке у АДРЕСА_1 , як членом колгоспного двору, його мати ОСОБА_1 також має право на частку у колгоспному дворі та відмовляється від такої на його користь (Т.1 а.с.17, 18).

Рішеннями Виконавчого комітету Монастирецької сільської ради Жидачівського району №13 від 22.03.2011 вирішено оформити за ОСОБА_3 право власності та видати свідоцтво про право власності на 2/6 будинковолодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 . Доручити Стрийському державному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності. (Т.1 а.с.19).

Відповідно до довідок Стрийського МБТІ від 21.04.2014 №131 та від 08.08.2014 №1832, по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок «А-1» (1953 р.п., загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м.), житловий будинок «Д-1» (2006 р.п., загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м.; сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», навіс «Ж», навіс «Н», огорожа 1, огорожа 2, колодязь «к». Право власності на житловий будинок «А-1» зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.07.1989 р. виконкомом Жидачівської районної ради народних депутатів згідно рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №210 від 20.07.1989 р. На житловий будинок «Д-1» право власності не зареєстровано. 29.06.2010 р. винесено рішення Жидачівського райсуду, справа №2-631/10 р. по якому за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/6 частини будинковолодіння. 29.11.2010 р. винесено рішення Жидачівського райсуду, справа №2-1107/10 р. по якому за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/6 частину будинковолодіння (Т.1 а.с.41, 92).

Як вбачається із Журналів внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень від 21.08.2012 та від 02.12.2013, загальна площа житлового будинку «А-1» по АДРЕСА_1 становить 56,3 кв.м, житлова 28,0 кв.м; загальна площа житлового будинку «Д-1» по АДРЕСА_1 становить 80,6 кв.м (2012 рік) та 81,1 кв.м (2013 рік), житлова 45,2 кв.м (Т.1 а.с.63-66, 78-81).

01.10.2012 на замовлення ОСОБА_5 в інспекції ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації індивідуальних житлових будинків («А-1» та «Д-1») по АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.82-87).

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26737177 від 12.09.2014, 08 вересня 2014 року на підставі рішення суду від 29.06.2010 у справі №2-631/10 за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 2/6 частки житлового будинку «А-1» по АДРЕСА_1 . Опис об`єкта нерухомості: житловий будинок (А-1). До господарських будівель належить: сарай (Б), сарай (В), вбиральня (Г), навіс (Ж), навіс (Н), колодязь (к), огорожа (1), огорожа (2) (Т.1 а.с.53).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №338999 від 07.02.2013, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок «Д-1», який знаходиться по АДРЕСА_1 . Складовими частинами об`єкта нерухомого майна є сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», навіс «Ж», колодязь «к», огорожа 1, огорожа 2 (Т.1 а.с.89).

За життя ОСОБА_5 , 05.03.2010 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем Монастирецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 21, згідно якого остання заповіла належне їй право на земельну частку пай ОСОБА_3 , а житлове будинковолодіння (старий житловий будинок), незакінчений новий житловий будинок з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями, що знаходяться у с. Старе Село Жидачівського району Львівсьекої області ОСОБА_4 (Т.1 а.с.90).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19030868 від 14.03.2014, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності житловий будинок «Д-1» загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 . До господарських будівель та споруд належить: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», навіс «Ж», навіс «Н», колодязь «к», огорожа 1, огорожа 2 (Т.1 а.с.199).

Описані вище обставини сторонами визнаються.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (п.2 ч.2 ст.331 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначалось вище, рішенням Виконавчого комітету Монастирецької сільської ради Жидачівського району №13 від 22.03.2011 вирішено оформити за ОСОБА_3 право власності та видати свідоцтво про право власності на 2/6 будинковолодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 та доручено Стрийському державному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

розміщених на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п.1.ч.1 ст.2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) систему органів державної реєстрації прав становить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та його територіальні органи, які є органами державної реєстрації прав.

Відповідно Закону України від 04.07.2012 р №5037-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих атків України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» частину першу викладено в такій редакції:

Систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав";

у частині другій слова "спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України" замінити словами "центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав";

Законом України від 16.10.2012 року №5461-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Міністерства юстиції України, Міністерства культури України, інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується через відповідних міністрів, а також Державного космічного агентства України» внесено зміни у статті 6, а саме частину першу викладено в такій редакції:

Систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав)";

у частині другій слова "спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України" замінити словами "центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав".

Одночасно, відповідно до п.3 Прикінцеві та Перехідні положення Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація: права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) передбачались підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об`єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону; 6) заявлене право вже зареєстровано.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації оформлюється рішення за зразком, встановленим Міністерством юстиції України. (ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року).

Згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року).

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції 2010 року) дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

Згідно п.1.4 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року №6/5 (в редакції чинній на момент винисення рішення виконавчого комітету Монастирецької сільської ради) (надалі -Положення), реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ.

Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи, їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням (п.2.1 Положення).

Згідно п.2.3 Положення, для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або належним чином уповноважена ним (ними) особа подає заяву встановленої форми.

З моменту прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї документів реєстратор: установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав; перевіряє угоди, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені; приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності; видає витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів.

У своїх діях реєстратор керується виключно чинним законодавством України. (п.3.1 Положення).

Відповідно до п.3.2 Положення, рішення реєстратора про відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно потребує письмового оформлення та повинно містити: дату й місце прийняття рішення; стислий опис майна, щодо якого приймається рішення; підстави винесення рішення та правове обґрунтування; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (за наявності). Рішення про відмову в реєстрації прав видається на бланку БТІ за формою, визначеною у додатку 6, посвідчується підписами реєстратора, начальника або уповноваженою ним особою та скріплюється печаткою БТІ.

Відмова в реєстрації прав власності на нерухоме майно може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства (п.1.12 Положення).

Зі змісту наведених вище норм Закону вбачається, що у випадку відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, особа має право оскаржити дії або бездіяльність державного реєстратора до суду.

Як уже зазначалось вище, в обґрунтування позовних вимог позивач покликається тільки на те, що посадовими особами реєстраційної служби йому було відмовлено у прийнятті та державній реєстрації прав на будинковолодіння на підставі рішення виконавчого комітету Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 22.03.2011 року №13.

Разом з тим, позивачем не подано жодного належного та достовірного доказу щодо неможливості вирішення в позасудовому порядку питання реєстрації права на 2/6 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме звернення до державного реєстратора про реєстрацію права власності та/або доказів відмови реєстратора у вчиненні таких дій.

Більше того, позивачем не підтверджено жодними належними, допустимими. достовірними та достатніми доказами того, що його право на 2/6 частини будинковоління по АДРЕСА_1 не визнається та/або оспорюється будь-ким, що свідчить про необґрунтованість його доводів.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.02.2021 у справі № 916/3897/19 про те, що позов про визнання права власності - це вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту наявності у нього права власності на спірне майно, коли це право не визнається або оспорюється.

Крім того як зазначалось вище, житловий будинок «Д-1», який знаходиться по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ..

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право мирно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 346 ЦК України передбачає підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті. визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.346 ЦКУ).

Таким чином, вимоги позивача, що стосуються житлового будинку «Д-1», який знаходиться по АДРЕСА_1 є цілком безпідставними, оскільки право власності на житловий будинок «Д-1», який знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровано на ОСОБА_4 , жодних доказів, які б підтверджували скасування державної реєстрації та/або визнання недійсним свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини на які посилається, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області, Західне міжрегіональне управління Міністерсьва юстиці (м.Львів), про визнання права власності на 2/6 частини будинковолодіння залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2022 року

Головуючий суддя С.І Сливка