Справа № 675/2098/21
Провадження № 2/675/247/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Дацишиної М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні Ізяславського районного суду у м. Ізяславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі і гідності, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про захист честі і гідності.

Ухвалою від 17 грудня 2021 року вказана заява була залишена без руху, а позивачці надано строк для виправлення виявлених недоліків.

04 січня 2022 року до Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про захист честі і гідності після усунення недоліків.

20 січня 2022 року до Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшов текст позовної заяви ОСОБА_1 в остаточній редакції про захист честі і гідності, стягнення моральної шкоди, відповідачами у якій визначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 14 листопада 2021 року вона перебувала на Ізяславському місцевому ринку, де з невідомих ОСОБА_1 причин ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 безпідставно та привселюдно звинуватили ОСОБА_1 у сексуальних домаганнях до чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_5 , 1989 року народження, котрий на місці події був відсутній. Позивачка вказала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 називала ОСОБА_1 «найгіршим лікарем», хоча ні вони самі, ні їх родичі у позивачки не лікувались. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 висловлювались на адресу позивачки нецензурною лайкою, насміхались з її ходи та зовнішності. Крім того позивачка стверджує, що 18 листопада 2021 року на Ізяславському місцевому ринку відповідачки звинуватили ОСОБА_1 у тому, що начебто вона поширює чутки по базару, що ОСОБА_3 має стосунки сексуального характеру зі своїм зятем ОСОБА_5 . Також відповідачки оголошували, що позивачка у молодості була «самою гулящою жінкою» у м. Ізяславі, обзивали «зековкою», а ОСОБА_3 посилала «нести зекам торби», вони пропонували «позбирати по пологових будинках і будинках дитини своїх дітей та онуків». Окрім того ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 не давала їй можливості пройти, оскільки земля належить ОСОБА_2 , тому що це її робоче місце. ОСОБА_1 зазначила, що коли вона не відреагувала на спроби відповідачок вчинити бійку і повідомила про своє бажання вияснити у податкових органах ситуацію із забороною проходити АДРЕСА_1 , відповідачки викликали поліцію. Позивачка наполягає, що вся інформація, поширена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14 та 18 листопада 2021 року не відповідає дійсності. Позивачка зазначила, що їй була завдана моральна шкода та просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 15 000 грн. та судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити у повному обсязі. Позивачка зазначила, що вся неправдива інформація щодо неї оголошувалась у громадському місці, яким являється територія Ізяславського міського ринку, при значному скупченні людей, у присутності доньки позивачки ОСОБА_6 . ОСОБА_1 вказала, що перенесла тяжкі хвороби, які загрожували її життю, продовжує хворіти на даний час, а через неправомірні дії відповідачок вона сильно нервувала, внаслідок чого стан її здоров`я суттєво погіршився, що викликало необхідність відповідного лікування, крім того були порушені нормальні зв`язки у її сім`ї, вона змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка зауважила, що поширена відповідачками про неї інформація є негативною, недостовірною та порушує її особисті немайнові права, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію як лікаря на пенсії, ветерана праці, матері та дружини.

Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у останнє судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, у яких просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідачки повністю заперечили факт розповсюдження неправдивої інформації щодо ОСОБА_1 . Відповідачки наполягають, що 14 листопада 2021 року ОСОБА_1 стала сваритись біля прилавка, де торгує ОСОБА_3 , зі своєю донькою ОСОБА_6 , котра стала виганяти ОСОБА_1 , а відповідачки лише попросили ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відійти від їх прилавка, натомість ОСОБА_1 стала обзивати ОСОБА_3 нецензурними словами. 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 приїхала на таксі на територію міського ринку та в агресивній формі почала вимагати вибачень. Через неправомірні дії ОСОБА_1 відповідачки були змушені звернутись за захистом до працівників поліції.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 675/66/22, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2022 року відкрите провадження за вказаною заявою.

19 квітня 2022 рокупідготовче провадження було закрите, справу призначено до розгляду.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності.

У ч. ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України зазанчено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України у рішенні № 2-рп/2012 від 20 січня 2012 року у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України надав офіційне тлумачення зазначеного положення частини першої статті 32, відповідно до якого інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

У статті 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави звільнення від доказування визначені ст. 82 ЦПК України.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Разом з тим у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року заначено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідачки наполягали, що жодної інформації про ОСОБА_1 не розповсюджували, що саме ОСОБА_1 висловлювалась на їх адресу нецензурними словами, внаслідок чого відповідачки змушені були викликати поліцію.

Досліджені в ході судового розгляду докази спростовують такі доводи відповідачок.

У досліджених в ході розгляду справи матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 675/66/22 наявні рапорт помічника чергового ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про повідомлення надходження на лінію «102» повідомлення від ОСОБА_2 про конфлікт та письмова заява ОСОБА_3 з проханням вжити заходів до ОСОБА_1 01 грудня 2021 року ДОП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Ошурко Б. С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 499439 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року був направлений до ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення. 12 січня 2022 року ДОП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Ошурко Б. С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 499439 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення з приводу подій, які сталися 18 листопада 2021 року по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного порушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 675/66/22 місцем події являлося громадське місце по вул. Вокзальній у м. Ізяславі Хмельницької області в районі міського ринку.

Факт повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у громадському місці при скупченні людей 14 та 18 листопада 2021 року відомостей про ОСОБА_1 , які не відповідають дійсності, ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію, підтвердила допитана в ході судового розгляду в якості свідка дочка позивачки ОСОБА_6 . Свідок підтвердила, те, що відповідачі звинуватили ОСОБА_1 у сексуальних домаганнях до чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_5 , насміхались з її ходи та зовнішності; крім того оголосили, що позивачка є «найгіршим лікарем», у молодості була «самою гулящою жінкою» у м. Ізяславі, обзивали «зековкою», а ОСОБА_3 посилала «нести зекам торби», вони пропонували «позбирати по пологових будинках і будинках дитини своїх дітей та онуків».

Покази свідка ОСОБА_6 не були спростовані іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, допитаний в ході судового розгляду в якості свідка син ОСОБА_3 ОСОБА_7 був присутній на місці події тільки 14 листопада 2021 року, всієї події не бачив, лише чув як ОСОБА_1 обзивала «проституткою» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим порадив їм викликати поліцію, після чого покинув місце події.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що 14 листопада 2021 року перебував у добовому чергуванні як поліцейський ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області. Свідок вказав, що місцем події являлась вулиця Вокзальна м. Ізяслава в районі міського ринку, де на тротуарі розташовані прилавки. Свідок вказав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 торгували, а ОСОБА_1 являлась або покупцем, або проходила повз. Також свідок повідомив про наявність сторонніх людей, які бачили подію, однак відмовились давати свідчення. При цьому свідок повідомив, що точно подію не пам`ятає, все, що відбувалось після його прибуття знімав на нагрудний відеореєстратор, всі зібрані матеріали передав для прийняття рішення дільничному офіцеру, котрий з невідомих причин відеоматеріали не скопіював, а з часом зроблений відеозапис був втрачений.

Покази свідка про втрату працівникам поліції відеозапису події підтверджується листом начальника ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області № 1475/121/124/106/01-2022 від 14 квітня 2022 року, який знаходиться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 675/66/22.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що під час подій 14 та 18 листопада 2021 року особисто він присутнім не був, повідомив, що про подію довідався зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зазначив, що жодних сексуальних стосунків з ОСОБА_1 не мав і пропозицій подібного плану від неї не отримував.

Також факт розповсюдження інформації про ОСОБА_1 , що вона є «найгіршим лікарем» та «гулящою жінкою» підтверджується спільною заявою лікарів стоматологічного відділення Комунального підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» від 04 березня 2022 року, доданою до матеріалів справи позивачкою.

Позивачка ОСОБА_1 на спростування такої інформації надала суду власні посвідчення № 492 від 25 березня 2004 року та № 159 від 13 березня 2014 року, копії яких додані до матеріалів справи, про проходження атестації та присвоєння їй вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності стоматологія. Крім того ОСОБА_1 надала суду власні грамоти, якими нагороджувалася неодноразово за багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм, активну участь у громадському житті, копії яких додані до матеріалів справи. Характеристика ОСОБА_1 описана у спільній заяві лікарів стоматологічного відділення Комунального підприємства «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» від 04 березня 2022 року, доданій до матеріалів справи позивачкою. Також ОСОБА_1 пред`явила суду посвідчення про присвоєння їй звання «ветеран праці».

У рішенні від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України» (Lyshko v. Ukraine) Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню.

Таким чином суд приходить до висновку, що факт поширення недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, що стосується позивачки, яка завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам (честь, гідність, ділова репутація) є доведеним дослідженими в ході судового розгляду доказами. Розповсюджена інформація являлася констатацією фактів і не являлась оціночними судженнями.

Позивачкою був обраний спосіб захисту шляхом відшкодування завданої моральної шкоди.

ОСОБА_1 надала на огляд суду власну медичну картку амбулаторного хворого, з якої вбачається, що позивачка має хронічні захворювання з 2008 року, крім того підтвердила наявність оперативного втручання у 2019 році, перебування під постійним наглядом лікарів, зокрема консультаційним висновком спеціаліста, висновками МРТ та записом невролога, копії яких додані до матеріалів справи.

Факт погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 підтверджується записом невролога від 01 грудня 2021 року, яким було призначене медикаментозне лікування строком 1 місяць.

Доводи представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Дацишиної М. В. про те, що запис невролога не співпадає з датами події, яка відбувалась 14 та 18 листопада 2021 року суд до уваги не приймає з таких підстав.

У записі невролога зазначено, що стан ОСОБА_1 погіршувався на протязі місяця.

Допитані в ході судового розгляду в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , котрі безпосередньо бачили ОСОБА_1 14 та 18 листопада 2021 року, підтвердили, що позивачка після події перебувала у стані сильного збудження. При цьому свідок ОСОБА_8 повідомив, що стан збудження ОСОБА_1 був настільки сильним, що не давав можливості спілкуватись з нею.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями відповідачок, суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, їх характер, тривалість, тяжкість завданої моральної травми, її наслідки та істотність вимушених змін у життєвих стосунках ОСОБА_1 , а також думку самої позивачки щодо розміру завданої їй моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з кожної з відповідачок на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду у сумі по 15000 грн. 00 коп.

Позивачка просила стягнути з відповідачок судові витрати, які складаються зі сплаченого при подачі позову судового збору.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачок на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються зі сплачених сум судового збору, 908 грн. та 1328 грн. в рівних частках.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 16, 23, 201, 270, 275, 277, 280 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 23 вересня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 31 березня 2000 року, жительки АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 18 червня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_3 ) про захист честі і гідності, стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 31 березня 2000 року, жительки АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 23 вересня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ), 15000 ( п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та 1145 (одна тисяча сто сорок п`ять) грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 18 червня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 23 вересня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ), 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та 1145 (одна тисяча сто сорок п`ять) грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 вересня 2022 року.

Суддя: О. С. Янішевська