печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання у справі № 2-4010/09 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року у провадження суду надійшла заява ТОВ відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (далі - Фінансова установа) про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання у справі № 2-4010/09.

Вимоги заяви обґрунтовувались подіями на сході України, кадровими змінами, складною довготривалою процедурою відновлення та передачі документів від структурних підрозділів банку (де проходили бойові дії), продажу частини кредитного портфелю.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № А01-09000-300108 в сумі 99 161, 66 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року у справі № 757/40897/19-ц відмовлено Фінансовій установі у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання.

Відповідно до положень частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів у три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до органів виконавчої служби за інформацією щодо стану виконання.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З моменту закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинуло більше трьох років, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист жодного разу не пред`являвся до виконання, а відтак суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог заяви.

Та обставина, що після повторного звернення, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2020 року у справі № 757/28594/20-ц замінено сторону виконавчого провадження зазначених висновків суду не спростовує.

Керуючись ст. ст. 1-20, 351, 352, 354, 355, 431, 433, пункт 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання у справі № 2-4010/09 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя С. В. Вовк