Справа 556/402/22
Номер провадження 2/556/242/2022

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2022 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки по аліментах,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.09.2013 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 20 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.07.2013 року до досягнення дітьми повноліття.

На підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.09.2019 року було змінено розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей та встановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1059,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Виконання вказаного рішення суду здійснюється в примусовому порядку Володимирецьким відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Однак в теперішній час обставини змінились розмір аліментів, що стягуються, не забезпечує дітям мінімально необхідного догляду, будь-якої іншої допомоги відповідач на утримання дітей в добровільному порядку не надає.

Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей у розмірі 1059,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, на її користь, на 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Також позивачка зазначає, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, тому має заборгованість. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла з його вини. Відповідно до позовних вимог позивачки ОСОБА_3 , сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 14013,00 гривень.

Вказаний позов ОСОБА_3 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 28.02.2022 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 14.02.2022 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 28 квітня 2022 року відповідач ОСОБА_2 , подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд частково відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в частині зміни способу стягнення аліментів посилаючись на те, що він на даний час офіційно не працевлаштований та має нерегулярний мінливий дохід. Згідний сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/5 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, то відповідач зазначив, що для обрахунку пені позивачка взяла за основу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який не у повній мірі відповідає дійсності, адже в ньому не враховано деякі платежі, які були здійснені відповідачем. На його звернення відповідачу було надано більш уточнений розрахунок, тому виходячи саме з нього слід визначати розмір пені.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

Представник позивачки адвокат Полюхович О.І., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти позову з мотивів, викладених у відзиві, додатково пояснив, що не має наміру ухилятись від виконання своїх обов"язків по триманню дітей, і ніколи не ухилявся; платежі за попереднім рішенням не були регулярними, оскільки він офіційно не працевлаштований, мав тимчасові підробітки, і з отриманих доходів сплачував аліменти. Заборгованості по їх сплаті практично немає, тому просив врахувати надану ним уточнену довідку при визначенні розміру пені.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.09.2013 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 20 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.07.2013 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.09.2019 року було змінено розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей та встановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1059,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Також судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що виконання вказаного рішення суду здійснюється в примусовому порядку Володимирецьким відділом ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), сплата аліментів боржником здійснюється не в повному обсязі і у зв"язку із цим наявна заборгованість, що підтверджується відповідними довіками, виданими державним виконавцем.

Частиною четвертою ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідачу присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналогічно, у відповідності до ч.1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, як це вбачається з ч.2 цієї ж статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд приходить до висновку, що на даний час розмір аліментів, визначених у 2019 році в твердій грошовій сумі за вибором позивачки, є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України.

Крім того, відповідач є працездатною особою, і на думку суду, повинен вживати достатніх та необхідних заходів для надання своїм неповнолітнім та малолітнім дітям належного утримання, щонайменше у мінімальному розмірі, визначеному Законом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З урахуванням викладеного, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, беручи до уваги те, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з 1059, 00 гривень щомісячно на кожну дитину але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття до 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині зміни способу стягнення аліментів, а відтак він підлягає задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення пені судом встановлено наступне.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотну дію в часі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року зазначено, що, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідач суду не надав доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з його вини, відповідач є працездатною особою, мав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тому суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені).

Разом з тим, вказаний позивачем розмір пені (неустойки) 14013 грн не підтверджено в ході судового розгляду, оскільки відповідачем надано розрахунок, з якого вбачається, що станом на 01.04.2022 року заборгованість ОСОБА_2 , по сплаті аліментів становила 772 грн 00 коп. Вказаний розрахунок позивачем не оскаржувався.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені з відповідача на користь позивача в розмірі 772 грн 00 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача. А також оскільки в позові міститься дві вимоги майнового характеру то з ОСОБА_2 , необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. ст.ст.2, 3, 12, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355, 273 ЦПК України, ст.ст. 181-184, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки по аліментах задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 вересня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 772 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1984 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Іванків

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,.