Справа № 202/5262/21
Провадження № 2/202/472/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду, у відповідності до ч.1 ст.165 СК України, з позовною заявою за результатами розгляду якої просила суд позбавити батьківських прав свою матір - ОСОБА_2 (далі - відповідач) та призначити опікуном свою бабусю - ОСОБА_3 (далі - третя особа). Заявлені вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач будучи рідною матір`ю позивача не виконує своїх батьківських обов`язків. Батько позивача помер. Раніше між третьою особою та відповідачем у справі про позбавлення батьківських прав, було укладено мирову угоду, згідно якої відповідачка взяла на себе ряд зобов`язань. В той же час, відповідач у порушення вказаної мирової угоди та сімейного законодавства жодним чином не проявляє себе як матір. Вихованням та матеріальним забезпеченням позивача займається третя особа/бабуся.

Відповідач, будучи повідомленою про час, дату і місце судового засідання, письмових відзиву, заперечень, пояснень по суті спору не надала.

Зі сторони третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, згідно змісту яких ОСОБА_3 підтримала позовну заяву повністю та просила задовольнити.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

У відповідності до характеристики ОСОБА_1 , учениці 9 класу КЗ Слобожанського НВК №1 Дніпровського району Дніпропетровської області, вихованням ОСОБА_1 займається її бабуся, мама за останні три роки жодного разу не відвідала школу, не виходила на зв`язок з класним керівником, учителями - предметниками з питань успішності своєї доньки.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 липня 2018 року.

ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2016 року онука ОСОБА_1 проживає разом із бабусею - ОСОБА_3 . Бабуся працює прибиральницею прибудинкової території, характеризована позитивно, отримує заробітну плату.

21 липня 2021 року між ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 укладено договір про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти та договір про надання платної освітньої послуги.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду свої письмові пояснення, згідно змісту яких ОСОБА_2 охарактеризована як мати, яка зловживає алкогольними напоями, не цікавиться життям, здоров`ям своєї доньки - ОСОБА_1 , принижує дитину, ображає, матеріально не забезпечує дитину, забороняє ОСОБА_1 бачитись та спілкуватись з молодшою сестрою. ОСОБА_1 живе разом із своєю бабусею ОСОБА_3 , яка займається її вихованням та утриманням.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року у цивільній справі № 175/3738/16-ц, номер провадження №2/175/1547/16 було затверджено «мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 13 серпня 2014 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дніпропетровським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 04.11.2011 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) по цивільній справі №175/3738/16 (провадження «2/175/1547/16) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконкому Дніпропетровської РДА та Дніпропетровська місцева прокуратура №3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, на наступних умовах: 1. ОСОБА_3 , рідна бабуся малолітньої онуки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зобов`язується: - повністю утримувати малолітню ОСОБА_1 і надати їй житло за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю сім`єю; - не перешкоджати спілкуванню малолітній ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_2 і її малолітньої сестрою ОСОБА_10 ; - не стягувати аліменти на утримання ОСОБА_1 з її матері ОСОБА_2 і не звертатися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав; - звернутися до суду із заявою про залишення даного позову без розгляду. 2. ОСОБА_2 , рідна мати малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зобов`язується: - не перешкоджати проживанню своєї малолітньої доньки ОСОБА_1 , 2005 року народження з її рідною бабусею ОСОБА_3 , за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; - не перешкоджати спілкуванню молодшої дочки ОСОБА_11 з її бабусею ОСОБА_3 і рідною сестрою ОСОБА_1 ; - не звертатися до суду з позовом про визначення місця проживання ОСОБА_1 і її відібрання у рідної бабусі ОСОБА_3 ; - не перешкоджати рідній бабусі ОСОБА_3 матеріально утримувати онуку - ОСОБА_1 та не претендувати на пенсію, яка виплачується на її утримання у зв`язку з втратою годувальника - її батька ОСОБА_4 , 1987 року народження, і надавати особисту посильну матеріальну допомогу на її утримання. Провадження по цивільній справі №175/3738/16 закрити».

Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №573 від 24 листопада 2021 року вирішено затвердити висновок комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ».

Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №281 від 26 липня 2022 року вирішено затвердити висновок про доцільність призначення піклувальником ОСОБА_3 над неповнолітньою дитиною ОСОБА_1 .

ІІІ. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 ст.165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

При цьому, позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Сукупністю наведених доказів підтверджується, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що у відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Встановлені судом факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням дитини, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача прав по відношенню до її доньки, оскільки відповідач не займається вихованням доньки (позивача) не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Так у відповідності до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, тому вирішення судом у цій справі вимоги про стягнення аліментів не є порушенням норм процесуального права, оскільки суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому ч.2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Також, суд звертає увагу, що частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд зазначає, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. (ст. 243 СК України).

Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. (ч. 4 ст. 60 ЦК України).

Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.( ст. 63 ЦК України).

За наведених обставин, суд вважає, що наявні усі підстави для призначення ОСОБА_3 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 157, 164, СК України, ст. 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ), треті особи: служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району (смт Слобожанське, Дніпровський район, вул. Теплична, 31, ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення здійснювати з 28 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 та призначити піклувальником дитини ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін