Справа № 461/3773/22
Провадження № 4-с/461/19/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.,

при секретарі Бобик Д.

з участю:

скаржника (боржника) ОСОБА_1

державного виконавця Чабрі О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на неправомірні дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни (81100, Львівська область, Пустомитівський район, м. Пустомити, вул. І. Кондиби, 3),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ ( м. Львів) Чабрі Олени Богданівни від 10.02.2022 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №461/1022/20 виданого 24.12.2021 Львівським апеляційним судом про стягнення витрат на правничу допомогу 1000 грн. з ОСОБА_1 , виконавче провадження ВП № 68572625;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Чабрі Олени Богданівни від 10.02.2022 про арешт коштів боржника, виконавче провадження ВП № 68572625;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни від 21.06.2022 про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконавче провадження ВП № 68572625.

- визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни, щодо: прийняття постанови 10.02.2022 про арешт коштів боржника; про прийняття 21.06.2022 р. постанови про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY реєстраційний номер НОМЕР_3 , та не направлення йому копії цієї постанови; прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68572625, на підставі виконавчого листа № 461/1022/20, та не направлення йому копії цієї постанови; не направлення йому постанов про: стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника.

В обґрунтування скарги зазначає, що 10 лютого 2022 р. державним виконавцем Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження ВП № 68572625 на підставі виконавчого листа №461/1022/20 виданого Львівським апеляційним судом 24.12.2021. Відповідно до якого, рішенням Львівського апеляційного суду від 08.11.21 року, суд вирішив стягнути з нього витрати на правничу допомогу 1000 грн. на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство». Однак, постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2022 р. йому не була надіслана. В цей же день, 10.02.2022 державним виконавцем була прийнята постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 100 грн. та стягнути їх з боржника ОСОБА_1 . 10 лютого 2022 року державним виконавцем була прийнята постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300 грн. та стягнути їх з боржника ОСОБА_1 . 10 лютого 2022 року державним виконавцем була прийнята постанова про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках в усіх банках України. Усі ці вище перелічені постанови не були йому надіслані. Також державним виконавцем Чабрею О.Б. не було виявлено банківських рахунків на яких знаходяться грошові кошти та накладено арешт на всі наявні кошти заявника на банківських рахунках, що призвело до порушення його прав на користування власним майном. 21 червня 2022 року державним виконавцем Чабрею Оленою Богданівною прийнята постанова про розшук майна боржника ОСОБА_1 та оголошено в розшук автомобіль GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , YIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 . При цьому, автомобiль, який державним виконавцем оголошений в розшук, був наданий ОСОБА_1 управлінням праці та соціальної політики на пільгових умовах за медичними показаннями. Заявник наголошує, що сума заборгованості за виконавчим провадженням складає 1400 грн., що є неспівмірним до арештованого майна. Також заявник зазначає, що у виконавчому листі вказано прізвище заявника ОСОБА_2 , у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець Чабря О.Б. вказав прізвище боржника ОСОБА_3 . Тобто, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2022 не міститься достовірних даних, які зазначені у виконавчому листі.

В судовому засіданні скаржника (боржник) ОСОБА_1 підтримав скаргу. Надав пояснення аналогічні викладеним в скарзі. Просив в повному обсязі задоволити скаргу.

В судовому засідання державний виконавець Чабрі О.Б. заперечила скаргу. Надала пояснення аналогічні викладеним письмових заперечень. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 08.11.2021 видано виконавчий лист №461//1022/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

В скарзі заявник зазначає, що в виконавчому документі допущена помилка щодо написання прізвища боржника. При цьому суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Помилка у написанні прізвища боржника, є наслідком технічної описки канцелярії при оформленні виконавчого документа та, на думку суду, носять формальний характер та не спростовують існування у боржника заборгованості за виконавчим документом та не звільняють його від боргових зобов`язань, а отже не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних постанов.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу - є позбавленням положення п.1 ст.6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 03 червня 2020 року у справі №464/5990/16-а, основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно- правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку. форми та строків такої діяльності.

Під час виконавчого провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумний строк в контексті виконавчого процесу - це строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з відзиву на скаргу Кредитна спілка «Перше Кредитне товариство» 18.01.2022 року звернулось до начальника Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного МРУ М, (м.Львів) із заявою про примусове виконання рішення суду, разом із оригіналом виконавчого листа №461/1022/20 Галицького районного суду м.Львова від 24.12.2021 року.

Таким чином державним виконавцем Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабря Оленою Богданівною на законних підстав 10.02.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження ОСОБА_4 10.02.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №68572625, виданого на підставі виконавчого листа Галицьким районним судом м.Львова 24.12.2021 року про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів відзиву на скаргу, відповідних доказів на підтвердження факту надсилання такої постанови стороною дії, якої оскаржується суду не надано та не спростовано доводів заявника в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.02.2021 року в справі №756/9582/14-ц.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабря Оленою Богданівною від 10.02.2022 року в межах виконавчого провадження ВП №68572625 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1400 грн.

При цьому, суд вважає, що дії державного виконавця в цій частині є незаконними та дана постанова підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Державним виконавцем не надано у відзиві на скаргу підтверджуючих документів та не доведено в судовому засіданні, що нею здійснювались відповідні дії для виявлення коштів боржника ОСОБА_1 в установленому законом порядку. Таким чином не спростовано доводів заявника.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабрею Оленою Богданівною від 21.06.2022 року здійснено розшук майна боржника, а саме автомобіля марки Geely р.н. НОМЕР_3 , VIN/номер шасі НОМЕР_5 .

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається звернення стягнення на об`єкт довірчої власності за зобов`язаннями довірчого власника, а також на майно, зазначене в Додатку до цього Закону.

Згідно п.12 Переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами допоміжні засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах.

Згідно довідки серії ЛВА-1 №094975 ОСОБА_1 , 1959 року народження являється інвалідом ІІ групи з дитинства.

В судовому засіданні встановлено, що вищевказаний автомобіль надано ОСОБА_1 управлінням праці та соціальної політики на пільгових умовах за медичними показаннями. Таким чином автомобіля марки Geely р.н. НОМЕР_3 , VIN/номер шасі НОМЕР_5 не допускається як звернення стягнення щодо стягнення заборгованості боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабрею Оленою Богданівною постанова про здійснено розшук автомобіля винесена без належних на це правових підстав.

Щодо вимоги заявника про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни, щодо: прийняття постанови 10.02.2022 про арешт коштів боржника; про прийняття 21.06.2022 р. постанови про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY реєстраційний номер НОМЕР_3 , та не направлення йому копії цієї постанови; прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68572625, на підставі виконавчого листа № 461/1022/20, та не направлення йому копії цієї постанови; не направлення йому постанов про: стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника, суд зазначає наступне.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

В суду відсутні докази щодо належного направлення ОСОБА_1 постанов державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Чабрею Оленою Богданівною. При цьому, з заяви ОСОБА_1 від 13.07.2022 року вбачається, що останній ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП №68572625.

Позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки він ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, був належним чином ознайомлений зі всіма постановами, які винесено в межах даного виконавчого провадження.

Судом здійснено вже повністю захист прав заявника ОСОБА_1 шляхом задоволення вимог про:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Чабрі Олени Богданівни від 10.02.2022 про арешт коштів боржника, виконавче провадження ВП № 68572625;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни від 21.06.2022 про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконавче провадження ВП № 68572625.

Таким чином в частині вимог про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни, щодо: прийняття постанови 10.02.2022 про арешт коштів боржника; про прийняття 21.06.2022 р. постанови про розшук майна боржника, а саме автомобіля GEELY реєстраційний номер НОМЕР_3 , та не направлення йому копії цієї постанови; прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68572625, на підставі виконавчого листа № 461/1022/20, та не направлення йому копії цієї постанови; не направлення йому постанов про: стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника, слід задоволити частково. А саме визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни щодо ненаправлення боржнику копій постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП №68572625.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, виходячи з назви та норми статті 138 ЦПК України, компенсації підлягають лише ті витрати за відрив від звичайних сторони у справі занять, що пов`язані з явкою до суду.

Заявником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відрив від звичайних занять у зв`язку зі зверненням до суду. Відтак, відсутні відомості, які б могли бути взяті судом до уваги при визначенні суми наведеної компенсації. Тому, позов в частині стягнення судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2826,72 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.258, 260, 351-355, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на неправомірні дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни (81100, Львівська область, Пустомитівський район, м. Пустомити, вул. І. Кондиби, 3 задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни від 10.02.2022 р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 68572625.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни від 21.06.2022 р. про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 68572625.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чабрі Олени Богданівни щодо ненаправлення боржнику копій постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП №68572625.

В задоволенні решти заявлених в скарзі вимог - відмовити.

Повний текст ухвали складений 23.09.2022 р.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя В.Є.Радченко