Справа № 127/1679/22
Провадження № 22-ц/801/1423/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О.О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 рокуСправа № 127/1679/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року, ухвалене міським судом під головуванням судді Жмудя О.О., повний текст судового рішення складено 18 травня 2022 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 18 червня 2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час сторони припинили подружні відносини та перебувають на стадії припинення шлюбу.

Син залишився проживати з позивачем, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 11 січня 2022 року матері та сина.

Позивач зазначає, що дитина потребує постійного догляду, нормального харчування, одягу, а також інших витрат пов`язаних із забезпеченням рівня життя необхідного для її фізичного та розумового розвитку.

Відповідач являється фізичною-особою підприємцем, щомісячно отримує великий дохід, оскільки йому на праві власності належить нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, одне із яких здається відповідачем в оренду. Крім того, він має земельні ділянки, а тому на думку позивача має змогу сплачувати аліменти на сина.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 21 січня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 992,40 грн. судовий збір в дохід держави.

Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення місцевий суд взяв до уваги обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, те, що відповідач працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, вважаючи справедливим встановлення аліментів в твердій грошові сумі в розмірі 2 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Мишковська Т.М. подала апеляційну скаргу в якій, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, при розгляді справи суд неповно з`ясував обставини справи та зробив висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд першої інстанції для призначення аліментів не дослідив матеріальний стан платника аліментів, оскільки йому на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення від передачі в оренду яких він отримує значний дохід.

Інших дітей у відповідача немає. Стан здоров`я у нього хороший. Він є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі 18 червня 2005 року зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1023.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, та який проживає разом із матір`ю, згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 10 січня 2022 року.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26 серпня 2021 № 271974754 Аламуді ОСОБА_4 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 102, 8 кв. м., зареєстроване за ОСОБА_5 24 липня 2020; земельна ділянка площею 0,1403 га, кадастровий номер :02:004:0184, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_5 11 лютого 2016; земельна ділянка, площею 0,2002 га, кадастровий номер :02:004:0157, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за ОСОБА_5 07 травня 2021.

Згідно із попереднім договором оренди № 07 від 09.04.2021, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сторони зобов`язались не пізніше 31 травня 2021 укласти Договір оренди приміщення, яке знаходиться в жилому будинку на першому поверсі, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, судом встановлено, що відповідач являється фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2 000,00 грн. взяв до уваги усі обставини справи, зокрема те, що відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу, врахував, інтереси дитини, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач отримує значний дохід в розмірі 24 000 грн. від передачі в оренду нежитлових приміщень, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з попереднього договору оренди №7 від 09 квітня 2021 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сторони зобов`язались не пізніше 31 травня 2021 року укласти договір оренди приміщення, яке знаходиться в жилому будинку на першому поверсі, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . Доказів, що в подальшому було укладено договір оренди приміщення матеріали справи не містять. Крім того, відсутнє підтвердження тому, що відповідач ОСОБА_2 є власником даного приміщення.

Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували отримання відповідачем доходу від передачі в оренду під салон краси нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 102, 8 кв. м. та такі докази не додані представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Мишковською Т.М. і до апеляційної скарги у підтвердження своїх доводів.

За таких обставин апелянтом не надано належних і допустимих доказів у розумінні ст.77-78 ЦПК України щодо можливості сплати відповідачем аліментів в розмірі 7 000,00 гривень на користь позивача на утримання сина, що є його процесуальним обов`язком, у розумінні статей 12, 81 ЦПК України.

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення визначеної судом суми аліментів у розмірі 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374,375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета