ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м.Суми

Справа №592/16214/21

Номер провадження 22-ц/816/785/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Держава Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми),

треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2022 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду у грудні 2021 року із позовною заявою, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправною бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) в особі старшого державного виконавця Трегубова О.В. щодо своєчасного перерахування коштів за виконавчим провадженням № 60004126 на користь стягувача, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 350,00 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 31.07.2019 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Управлінням (далі - ДАБК СМР) винесено постанову №36 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 350,00 грн. Зазначав, що 09.09.2019 року вказану постанову у стягненні подвійного розміру штрафу у сумі 18 700,00 грн. пред`явлено на примусове виконання до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області. Вказував, що 10.09.2019 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області Трегубовим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60004126, зі змісту якої вбачається, що підставою для примусового виконання є постанова від 31.07.2019 р. № 36, сума до стягнення становить 18 700,00 грн. Повідомляв, що 10.07.2020 року ним перераховано за вказаним виконавчим документом суму у розмірі 20 811,10 грн., що складається із суми штрафу 18 700,00 грн., виконавчий збір у розмірі 1 870,00 грн., та витрат виконавчого провадження в сумі 241,10 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про сплату та розпорядженням № 60004126 від 08.04.2021 року. Стверджував, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність по своєчасному перерахунку коштів в рамках виконавчого провадження, чим спричинена йому матеріальна шкода у вигляді подвійного розміру стягнення за виконавчим документом, а саме у розмірі 18 700,00 грн. Також зазначав, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 року у справі № 592/16269/19 визнано протиправною та скасовано постанову № 36 від 31.07.2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 року скасовано та у задоволенні його позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 10.03.2021 року. Крім того вказував, що 22.10.2021 року він звернувся до Управління ДАБК СМР із заявою про повернення надлишково сплачених коштів у розмірі 9 350,00 грн., оскільки сума штрафу за постановою від 31.07.2019 року № 36 у справі про адміністративне правопорушення винесеною Управлінням ДАБК СМР сплачена на рахунок відповідача вчасно, тобто до набрання постановою законної сили. 29.11.2021 року Управлінням ДАБК СМР надано відповідь, якою у поверненні надлишково сплачених коштів відмовлено, оскільки кошти на рахунок Управління ДАБК СМР за вказаною постановою органом ДВС було перераховано лише у квітні 2021 року, а не в липні 2020 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвоката Ейсмонта Є.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, оскільки суд вказав, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права, причому не зазначив, який саме правильний. Повідомив, що відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти стягнуті з боржника зараховуються на рахунок органу державної виконавчої служби, яка має перерахувати їх на рахунок стягувача чи надіслати на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби. Зазначив, що кошти сплачені позивачем надійшли на рахунок відповідача 10.07.2020 року, а стягувачу перераховані лише 08.04.2021 року (зараховані на рахунок стягувача 12.04.2021 року), при цьому, кінцевий строк сплати штрафу, з урахуванням процедури оскарження сплив 25.03.2021 року. Вказав, що посилання відповідача на те, що останній не мав реквізитів стягувача (через запровадження міжнародного номеру банківського рахунку IBAN, та закінченням перехідного періоду), у зв`язку із чим не мав можливості виконати вимоги ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставними, оскільки з липня 2020 року по квітень 2021 року пройшов значний проміжок часу, і матеріали справи не містять жодних доказів вжиття відповідачем заходів для з`ясування реквізитів стягувача. Стверджує, що суд не надав оцінку підставам позову та не зазначив мотиви їх відхилення.

Позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання явку представника не забезпечила, Управління ДАБК подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить розглянути справу без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені обставини, які вбачаються з матеріалів справи та не оспорюються сторонами про те, що начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Довбнею А.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 31.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 350,00 грн.

05.09.2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження згідно постанови від 31.07.2019 року № 36 від 31.07.2019 року.

10.07.2020 року на рахунок Зарічного ВДВС позивач сплатив всю суму коштів за виконавчим документом, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

13.07.2020 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 року у справі № 592/16269/19 визнано протиправною та скасовано постанову № 36 від 31.07.2019 р.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року у справі № 592/16269/19 рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постанова набрала законної сили 10.03.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення місцевого суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно зі ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Із матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного перерахунку коштів та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9 350,00 грн. пред`явлено до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, у зв`язку із стягненням коштів на підставі постанови Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №36 від 31.07.2019 року.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 пред`явлені до суб`єкта владних повноважень щодо виконання виконавчого документа у межах виконавчого провадження № 60004126 відкритого 10.09.2019 року (а.с. 39) на виконання постанови №36 по справі про адміністративне правопорушення винесеної 31.07.2019 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про стягнення штрафу у розмірі 9 350,00 грн. (а.с. 8-10), а не судового рішення ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства оскаржував постанову Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Управлінням №36 від 31.07.2019 року, і постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року у справі № 592/16269/19 задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постанова набрала законної сили 10.03.2021 року (а.с. 16-20).

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19) зазначено, що «критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до якої внесені зміни в ЦПК України».

Із викладеного вбачається, що позов ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та стягнення матеріальної шкоди при виконанні рішення іншого органу (посадової особи), - постанови №36 по справі про адміністративне правопорушення винесеної 31.07.2019 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про стягнення штрафу у розмірі 9 350,00 грн., не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції адміністративного суду.

Частинами 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, а провадження у справі закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. ч. 1, 2 ст. 377, ст. ст. 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного перерахунку коштів та стягнення матеріальної шкоди, - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на подання до Сумського апеляційного суду заяви про передачу справи до Сумського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2022 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко