Справа № 500/3244/18
Провадження № 2-ві/946/1/22
УХВАЛА

11 січня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Любові Костянтинівни про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Галини Іванівни по цивільній справі №500/3244/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. перебуває цивільна справа №500/3244/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та стягнення збитків.

10.01.2022 року від представника ТОВ «Злагода» Стойкової Л.К. надійшла заява про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від розгляду цивільної справи №500/3244/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та стягнення збитків з підстав явної упередженості та прихильності до сторони відповідача та третьої особи. Підстави для відводу подано у додатках.

Зокрема представник ТОВ «Злагода» Стойкова Л.К. посилається на таки підстави для відводу, що умисні дії та бездіяльність судді з підтримки використання відповідачами та їх представниками підроблених документів створюють безпосередню загрозу для національної оборони України, національної безпеки України та державного суверенітету України в силу фактичного толерування суддею Смокіною Г.І. нелегального «вікна» на ділянці Державного кордону України та, як наслідок, безконтрольного доступу на територію України необмеженої кількості невідомих осіб, а також доставляння на територію України необмеженої кількості невідомих вантажів у необмеженій кількості, включаючи предмети, заборонені у вільному обігу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст.40 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що підстав для задоволення заяви про відвід судді не має, обставин, передбачених ЦПК України, зокрема, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено, докази наявності таких обставин не надані.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зокрема у п.66, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18 червня 2015 року п.78 вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

На думку заявника, підставою відводу є умисні дії та бездіяльність судді з підтримки використання відповідачами та їх представниками підроблених документів, що створює безпосередню загрозу для національної оборони України, національної безпеки України та державного суверенітету України в силу фактичного толерування суддею Смокіною Г.І. нелегального «вікна» на ділянці Державного кордону України та, як наслідок, безконтрольного доступу на територію України необмеженої кількості невідомих осіб, а також доставляння на територію України необмеженої кількості невідомих вантажів у необмеженій кількості, включаючи предмети, заборонені у вільному обігу. А також наявність заяви Стойкової Л.К. про вчинення суддею Смокіною Г.І. злочинів на користь організованого злочинного угруповання, пов`язаних з використанням підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18, відомості якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте вказані доводи в ході судового розгляду заяви про відвід не були підтвердженні належними та допустимими доказами, а наявність судового рішення, що ухвалене вказаним суддею в іншій справі, не свідчить про упереджене ставлення до представника позивача як до особи взагалі чи в даній справі.

Щодо твердження заявника про внесення відомостей стосовно судді Смокіної Г.І. до ЄРДР щодо фактів використання підроблених доказів у цивільній справі №500/2395/18, то суд звертає увагу, що сам факт внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення злочину, зокрема й суддею, що розглядає справу, не є самостійною підставою для відводу судді від розгляду справи. Так само не може вважатися самостійною підставою для відводу й звернення сторони по справі до ВРП із скаргою на дії судді. Вказані висновки також співпадають із приписами Правил організації ефективного цивільного судочинства, що затверджені рішенням Ради суддів України рішенням №14 від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/.

Заявник висловлює незгоду з судовим рішенням головуючої судді Смокіної Г.І. у справі № 500/2395/18. Проте, суд зазначає, що незгода із судовим рішенням не може бути самостійною підставою для відводу судді. Процесуальне законодавство України визначає чіткий порядок оскарження судових рішень у разі незгоди з ними.

Будь яких доказів упередженого ставлення судді до заявниці, неетичної поведінки, прихильності до інших учасників, приниження сторін, вчинення інших протиправних дій та злочинів з боку судді Смокіної Г.І., суду не надано.

Заявником також не надано доказів в підтвердження обставин, на які він вказує у заяві, які б свідчили про упередженість судді, неетичну, протизаконну поведінку судді та про протиправну зацікавленість у розгляді справи, будь-яких дій судді, направлених на протиправне сприяння чи відстоювання інтересів будь-якої із сторін. Факт чисельних звернень заявника із викладенням вказаних обставин не є належним доказом їх існування у дійсності.

Доводи заявника в підтвердження наявності підстав для відводу судді не зводяться до вимог, визначених ст. 36 ЦПК України.

Будь-яких підстав, передбачених ЦПК України, у заяві заявником зазначено не було, та не було надано відповідних доказів їх наявності. Крім того, доказів в підтвердження обставин, на яких наголошує заявник, щодо порушення суддею прав заявниці, протиправної поведінки судді, безпідставного затягування розгляду справи, тощо, не надано.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи зміст заяви про відвід судді та відображені у них доводи для відводу судді, суд дійшов до висновку про те, що заява представника ТОВ «Злагода» Стойкової Л.К. не ґрунтується на нормах ЦПК України, якими регулюється питання відводу суду, обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Смокіної Г.І. або її заінтересованості в результатах розгляду справи, не доведені, а тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.36-40, 260-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Любові Костянтинівни про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Галини Іванівни по цивільній справі №500/3244/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О.Бурнусус