Дата документу 13.09.2022 Справа № 333/4365/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4365/21 Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/1307/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ієговської А.О. звернулись до суду з позовом до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування позову зазначали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дружиною та донькою ОСОБА_3 , загиблого на місці події від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, що сталося ІНФОРМАЦІЯ_1 у результаті зіткнення автомобіля «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 та квадроциклом «FORTE» без реєстраційного номера, яким керував ОСОБА_5 , пасажиром якого був ОСОБА_3 .

Позивачі зазначають, що у зв`язку зі смертю чоловіка та батька вони зазнали значної моральної шкоди, при цьому донька, яка на момент ДТП була неповнолітньою, зазнала непоправної шкоди ще й у зв`язку із втратою годувальника.

За фактом настання зазначеної ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за №0000354 та розпочато досудове розслідування.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року у справі № 333/383/20, провадження 1-кп/333/330/20 водія ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На досудовому розслідуванні та в судовому засіданні позов до страхової компанії про стягнення за спричинену моральну шкоду та шкоду, внаслідок втрати годувальника позивачі не заявляли, оскільки спочатку вирішили отримати належне їм страхове відшкодування - грошову компенсацію за спричинену шкоду, у досудовому порядку.

У зв`язку з тим, що на момент ДТП, відповідальність водія «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивачі через свого представника звернулись до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Отримавши лист про відмову у відшкодуванні страхової виплати у зв`язку з відсутністю у AT «СГ «ТАС» (приватне) правових підстав для виплати такого відшкодування, дійшовши висновку про те, що таке рішення страховика порушує норми законодавства України, їх права та інтереси, як потерпілих, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, у якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 25038 грн страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить дружині загиблого; на користь ОСОБА_2 25038 грн страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить дочці загиблого, та 150228 грн страхового відшкодування шкоди, спричиненої втратою годувальника, що належить дочці загиблого, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з AT «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить дружині загиблого у розмірі 25 038 грн. Стягнуто з AT «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду, що належить дочці загиблого у розмірі 25 038 грн та суму страхового відшкодування шкоди, спричиненої втратою годувальника, що належить дочці загиблого, яка на момент смерті годувальника була неповнолітньою, у розмірі 150 228 грн., вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, AT «СГ «ТАС» (приватне), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2021року скасувати в повному обсязі .

В обґрунтування апеляційної скарги AT «СГ «ТАС» (приватне), посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначає, що обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки покладається на особу, з вини якої завдано таку шкоду. Оскільки вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а у діях ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в AT «СГ «ТАС» (приватне), не встановлено невідповідностей Правилам дорожнього руху, на думку скаржника, відсутні і правові підстави для виплати ним страхового відшкодування потерпілій особі.

Між тим, апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині неврахування ліміту відповідальності, який згідно із Полісом № АМ/9394105 становить 200 000 грн. та п. 36.3 ст. 36 цього Закону, відповідно до якого розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість осіб, відповідальних за заподіяння такої шкоди.

Ухвалою суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надано строк для подання можливих відзивів на апеляційну скаргу AT «СГ «ТАС» (приватне), проте вони цимправом не скористались, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.186-189).

22 серпня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника AT «СГ «ТАС» (приватне) про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки апеляційний суд вже неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями представника AT «СГ «ТАС» (приватне) (а.с. 153, 181), колегія суддів вирішила відхилити його третє клопотання про відкладення на період дії воєнного стану тарозглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились, адже зазначений строк не є конкретизованим, а подальше відкладення розгляду справи може призвести до невиправданої її тяганини.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки («HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 з квадроциклом «FORTE» без реєстраційного номера) було завдано шкоди третій особі - пасажиру ОСОБА_3 , а тому на підставі ч. 2 ст. 1188 ЦК України особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини та в солідарному порядку з огляду на положення ч. 1 ст. 1190 ЦК України. У такому випадку позивачі мають право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ОСОБА_4 була застрахована в AT «СГ «ТАС» (приватне), обов`язок відшкодувати шкоду, завдану позивачам, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , у межах встановленого ліміту відповідальності покладається на відповідача, як на страховика.

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно о 19:00 годині (у світлу пору доби), водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи квадроциклом «Forte Hunter 125», без реєстраційного номера, незареєстрованим в органах МВС України, здійснював рух по проїзній частині дороги з боку автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь в напрямку автодороги Харків-Сімферополь, поза населеним пунктом.

Наблизившись до перехрестя автодороги Харків-Сімферополь 297 км. +500 м., ОСОБА_7 , діючи зі злочинною недбалістю, керуючи квадроциклом «Forte Hunter 125», без реєстраційного номера, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, порушуючи вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), перед краєм перехрещуваної проїзної частини не зупинився, не дав дорогу автомобілю «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який наближався до нього ліворуч по головній дорозі.

Внаслідок порушення вказаних Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_7 , керуючи квадроциклом «Forte Hunter 125», без реєстраційного номеру скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

У результаті цієї ДТП пасажир квадроциклу ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

Вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 грудня 2020 року у справі № 333/383/20 ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 18 січня 2021 року (а.с.11-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставо виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені в статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 36.3 ст. 36 цього Закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у частині першій статті 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті.

Приписи статті 1188 ЦК України та пункту 36.3 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.

Аналогічна позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21, у якій колегія суддів дійшла зокрема таких висновків.

Припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

Припис п. 36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Так, з матеріалів справи вбачається, що водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в AT «СГ «ТАС» (приватне) - хоч і став учасником ДТП, але його поведінка, не була протиправною, адже в його діях не встановлено порушень Правил дорожнього руху, тож підстава для його солідарної відповідальності перед потерпілими незалежно від вини відсутня.

Натомість вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приписи частини другої статті 1188 ЦК України та пункту 36.3 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути застосовані у цій справі, а підстави для виплати страхового відшкодування потерпілим саме AT «СГ «ТАС» (приватне) відсутні.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Таким чином, встановивши, що згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у AT «СГ «ТАС» (приватне) виник обов`язок з виплати страхового відшкодування потерпілим, а розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення моральної шкоди зі страхувальника, який є неналежним відповідачем за такими вимогами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2021 року, на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки новою постановою апеляційний суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю, AT «СГ «ТАС» (приватне)має право на компенсацію суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 4977,42 грн. Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», витрати AT «СГ «ТАС» (приватне) зі сплати судового збору у розмірі 4977,42 грн належить компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» - задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2021 у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - залишити без задоволення .

Компенсувати приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ТАС» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 4977,42 грн (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень сорок дві копійки).

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: