ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7790/20 Головуючий суддя І інстанції Березовська І. В.
Провадження № 22-ц/818/1284/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Валки.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мариничева Юрія Павловича на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХарківгазЗбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (далі «Харківгаз збут») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 64500,55 гривень за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року, 3% річних у сумі 4306,48 гривень, інфляційні втрати у сумі 12648,68 гривень. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», за адресою: АДРЕСА_1 . Особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я відповідача. Відповідач в повному обсязі не сплачує надані послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.

22 березня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру на надання правничої допомоги, надів відзив на позовну заяву, в якому останній позов визнав частково в сумі основного боргу - 53941,34 гривень, 3% річних у сумі 3291,84 гривень, інфляційних втрат у сумі 4823,60 гривень, просив застосувати до частини позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. Крім того, представником позивача подана заява про застосування строків позовної давності.

08 квітня 2021 року від представника позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності, надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Нерегулярними сплатами рахунків за спожитий газ, у тому числі після припинення газопостачання, відповідач перервав перебіг строку позовної давності. Відповідачем було здійснено останню оплату в березні 2019 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз Збут» заборгованість за послуги з газопостачання за період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 в сумі 53209 грн 86 копійок, 3% річних у сумі 4306 грн 48 копійок, інфляційні втрати у сумі 12648 грн 68 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз Збут» витрати по сплаті судового збору в сумі 1807 грн 72 копійки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мариничев Ю.П., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення частково скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу за спожиті послуги з газопостачання за період з 31.10.2017 року по 31.10.2020 року у розмірі 16849,89, 3% річних у розмірі 1368,35 грн, інфляційних втрат в розмірі 8623,33грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем неправильно були розраховані показники обсягу спожитого природнього газу за грудень 2018року, січень 2019 року та лютий 2019 року.

Зазначає, що вказані помилки призвели до неправильного визначення розміру спожитих послуги з газопостачання.

Окрім цього, зауважує, що при розрахунку інфляційних втрат не було враховано наявність дефляції у зв`язку з чим, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 47650,66 грн , 3% річних складає 2938,13 грн та інфляційні втрати складають 4025,35 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Харківгаз збут» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що нарахування за використаний споживачем природній газ здійснюється постачальником ( ТОВ «Харківгаз збут») виключно за інформацією про об`єми та послуги споживання природного газу, які надходять від оператора ГРС («АТ «Харківгаз»).

Зазначає, що відповідач не оскаржував обсяги спожитого газу за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року та не звертався з відповідними заявами ні до оператора ГРС ні до суду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості, з застосуванням строків позовної давності.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

ТОВ «Харківгаз Збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови № 1588 від 21 травня 2015 року та з 11 травня 2017 року згідно постанови №633 від 11травня 2017 року.

На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01 жовтня 2015 року, з 01 квітня 2017 року - відповідно до постанови КМУ №187 від 22 березня 2017 року, з 01 листопада 2018 року - відповідно до постанови КМУ №867 від 19жовтня 2018 року).

Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу в редакції від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31грудня 2015 року .

Відповідно до пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу - для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природній газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз збут» та сплати рахунків постачальнику за поставлений природний газ.

З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «Харківгаз збут» вбачається, що споживачем ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , було проведено оплату: в вересні 2016 року у розмірі 350,00 гривень, в січні 2017 року в розмірі 350,00 гривень, в лютому 2017 року в розмірі 350,00 гривень, в травні 2017 року в розмірі 351,00 гривень, в вересні 2017 року в розмірі 275,00 гривень, в грудні 2017 року в розмірі 343,00 гривень, в січні 2018 року в сумі 344,00 гривень, в лютому 2018 року в розмірі 412,00 гривень, в квітні 2018 року в сумі 344,00 гривень, в червні 2018 року в розмірі 255,00 гривень, в серпні 2018 року в розмірі 255,00 гривень, в жовтні 2018 року в розмірі 247,00 гривень, в грудні 2018 року в розмірі 350,00 гривень, в січні 2019 року в розмірі 343,95 гривень, в березні 2019 року у сумі 450,00 гривень.

Тобто відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут».

Згідно наданої ТОВ «Харківгаз збут» довідки про заборгованість ОСОБА_1 за природний газ за період з за період з 30 вересня 2016 року по 30 вересня 2020 року склала 64500,55 гривень.

Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, що їх регулюють.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГРМ, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 ( надалі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641та642ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо за ними будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» з 01.07.2015 року функції постачання та розподілу природного газ розділені.

Оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання , який здійснює діяльність із розподілу природного газу на користь третіх осіб (замовників).

АТ «Оператор Газорозподільної системи «Харківгаз» є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність розподілу природного азу в Харківській області.

Постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із постачання природного газу (ТОВ «Харківгаз збут»).

АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» як Оператор ГРС відповідно до вимог пунктів 2-3 глави 2 розділу 1 Кодексу ГРМ виконує функції розподілу природного газу, та забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо.

Також АТ «Харківгаз» як Оператор ГРМ здійснює комерційний облік природного газу в газорозподільній системі.

Пунктом І глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, яка надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРС, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Оператор ГРС в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС тобто ТОВ «Харківгаз Збут» з метою її використання суб`єктами ринку природного газу у тому числі постачальником споживача.

Згідно абзацу 3-4 п.5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсягу розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Відповідно до положень статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526 - 527,530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач заперечує правильність нарахування об`ємів спожитого природного газу у зв`язку з чим йому неправильно здійснено розрахунок заборгованості.

Проте матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем оспорювалось правильність нарахованих об`ємів спожитого природного газу , не містять матеріали справи і даних про те, що відповідач звертався з заявами до Оператора ГРС щодо неправильності нарахованих об`ємів спожитого природного газу.

Натомість, матеріали справи містять відзив на позовну заяву ТОВ «Харківгаз збут» де відповідач визнає позовні вимоги позивача у розмірі 53941,34 грн.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано до суду, у тому числі під час апеляційного провадження, належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Матеріалами справи доводи скарги не підтверджуються.

Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мариничева Юрія Павловича залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.