ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6787/22 Справа № 211/499/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

справа № 211/852/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 270, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської областіта повне судове рішення складено 04 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі СП «Криворізьке локомотивне депо», про скасування наказу від 22.12.2021 № 734/ОС «Про відсторонення від роботи» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в якому позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ від 22.12.2021 № 734/ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », відновити доступ до роботи, та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.12.2021 року по день винесення рішення.

Позовна заява мотивована тим, що позивач працює слюсарем з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування 4-го розряду в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

В листопаді 2021 року позивач стикнувся із грубим порушенням його конституційного права на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у позивача постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

22.12.2021 року позивача було ознайомлено з наказом від 22.12.2021 року № 734/ОС «Про відсторонення від роботи» за підписом начальника депо структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» В.П. Тисленко, яким позивача відсторонили від роботи з 23.12.2021 року без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о).

Відповідно до мотивувальної частини наказу відсторонення було здійснене на підставі ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, пункт 41б Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236.

Позивач вважає оскаржуваний наказ незаконний та таким, який підлягає скасуванню судом, оскільки станом на сьогодні вакцинація від COVID-19 для працівників є добровільною. Роботодавець немає права застосовувати будь-які заходи впливу до працівника, якщо останній не бажає її проходити.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 22.12.2021 року № 734/ОС «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізьке локомотивне депо» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 23.12.2021 року по 01.04.2022 року у розмірі 59 962 грн. 13 коп.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи - за один місяць.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі СП «Криворізьке локомотивне депо», на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення від COVID-19 є обов`язковим для працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця», про що було повідомлено позивача та зобов`язано позивача надати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення або довідки про абсолютні протипоказання до його проведення, а також про те, що в разі ненадання одного із зазначених документів, з 09.12.2021 року його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.

Станом на 09.12.2021 року позивачем не було надано документів про вакцинацію або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації. За фактом відмови позивача у наданні вказаних документів, що стало підставою для видання наказу № 734/ОС від 22.12.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Апелянт вважає, що вказані дії відповідають вимогам ч.1 ст.46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних захворювань», Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Оскільки відсторонення позивача від роботи здійснено з дотриманням норм чинного законодавства України, то похідні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Від Акціонерного товариства «українська залізниця» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі необхідно зупинити, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює слюсарем з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування 4-го розряду в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

22.12.2021 року позивача було ознайомлено з наказом від 22.12.2021 року № 734/ОС «Про відсторонення від роботи» за підписом начальника депо структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» В.П. Тисленко, яким позивача відсторонили від роботи з 23.12.2021 року без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о). Відповідно до мотивувальної частини наказу відсторонення було здійснене на підставі ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, пункт 41б Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236.

У зв`язку з тим, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 року № 80 дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» було зупинено до завершення воєнного стану в Україні, відповідача наказом від 01.04.2022 року № 222/ОС було допущено до роботи і він працює на даний час в звичайному режимі.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 734/ОС від 22.12.2021 року «Про відсторонення від роботи» є незаконним та підлягає скасуванню.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України зазначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства «Укрзалізниця» в особі виробничого підрозділу Жмеринська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року зазначено, що колегія суддів зобов`язана звернутися до використання повноважень ВП ВС задля забезпечення сталості та єдності судової практики щодо вирішення виключної правової проблеми, яка полягає в таких питаннях: чи є правомірним без ухвалення органом законодавчої влади відповідного закону, шляхом прийняття підзаконних актів, упровадження обмежень права на працю в Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженому наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, і постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, яке полягає у встановленні обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для певних працівників та запровадженні спеціального порядку відсторонення від роботи працівників, які відмовились або ухилилися від профілактичних щеплень проти COVID-19; чи є порушенням вимоги рівності конституційних прав і дискримінаційним установлення додаткових обмежень у вказаному Переліку, що полягають в обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для працівників центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій і їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема спеціальних закладів, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти й наукових установ незалежно від типу та форми власності й установлення обов`язку в постанові № 1236 керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій здійснювати відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників і державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від цього (враховуючи що, наприклад, на працівників юридичних осіб приватного права чи інших працівників такі обмеження не поширюються); чи є національне законодавство з питань відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (Закони України «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, зазначений вище Перелік та постанова № 1236), таким, що дозволяє особі прогнозувати наслідки своєї поведінки, і яким чином мають застосовуватися норми цих правових актів з урахуванням того, що в них передбачено різне правове регулювання, яке суперечить Конституції України.

Оскільки, справи цієї категорії переважно малозначні в силу закону, то рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідкам вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої та апеляційної інстанцій.

Станом на 25 жовтня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо розгляду Великою Палатою Верховного Суду зазначеної цивільної справи.

Оскільки, правовідносини у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Ттовариства «Укрзалізниця» та справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі СП «Криворізьке локомотивне депо», про скасування наказу від 22.12.2021 № 734/ОС «Про відсторонення від роботи» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є аналогічними, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у цій справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, ст. ст. 260, 381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного Товариства «Укрзалізниця» задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі № 211/499/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізьке локомотивне депо» про скасування наказу від 22.12.2021 № 734/ОС «Про відсторонення від роботи» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий:

Судді: