Справа № 148/2240/19
Провадження № 2-др/135/10/22
УХВАЛА

Іменем України

15.09.2022 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючої судді Корнієнка О.М., з участю секретаря судових засідань Лавренчук А.В., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кугутюка Олександра Васильовича про стягнення з позивачів судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.08.2022 вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кугутюк О.В. звернувся до суду з клопотанням про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судових витрат за надання правничої допомоги в сумі 18000 грн, які відповідач поніс внаслідок необґрунтованих дій позивачів по даній справі, внаслідок яких позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви позивачами. Посилається на те, що позивачі систематично протидіяли правильному та швидкому вирішенню спору заявляли безпідставні відводи суддям, відкладення розгляду справи через неявку в судові засідання та інше.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та участі відповідача. Клопотання підтримують та просять його задовольнити.

Неприбуття у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили.

Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача. Залишення заяви без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору.

Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Проте, клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить. Отже, заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивача всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Представник відповідача як на підставу для задоволення його клопотання послався на те, що дії позивачів були необґрунтовані, вони безпідставно заявляли відводи суддям, розгляд справи відкладався через їх неявку в судові засідання та інше. При цьому жодних доводів на обґрунтування цього твердження клопотання не містить. Відтак, вказане твердження саме по собі не заслуговує на увагу, оскільки звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя. Заявлений позивачами позов не був явно необґрунтованим, будь-яких доказів на підтвердження протилежного суду не надано, залишення позовної заяви без розгляду також не може свідчити про необґрунтованість позовних вимог.

Крім того, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №521/3011/18, на яку представник відповідача посилається в поданій заяві. Суд не заперечує, що відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи. Однак, щодо вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, Верховний Суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З будь-якими іншими обставинами у справі відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кугутюк О.В. подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не пов`язували.

Зокрема, відповідач не послався та не надав суду доказів на підтвердження того, що дії позивачів були недобросовісними і позивачі мали протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; систематично протидіяли правильному та швидкому вирішенню спору, що певні дії позивачів, у тому числі щодо неявки у судове засідання, були умисні та який ступінь вини позивачів у затягуванні розгляду справи.

При цьому відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідність зазначення саме заявником того, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача, звертає увагу і Верховний Суд (постанова від 20 травня 2020 року у справі № 686/7675/17).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п.40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п.44).

Окрім цього, суд враховує і те, що справа надійшла в провадження Ладижинського міського суду 04.04.2022, по справі було проведено два засідання. Позов було залишено без руху 16.06.2022, а в подальшому без розгляду із підстав не усунення відповідачами недоліків позовної заяви, а саме несплати судового збору у належному розмірі. Відтак, суд вважає, що несплата судового збору, сама по собі не може свідчити про недобросовісні дії позивачів. Також підлягає врахуванню, що відводи суддям по справі заявляли не лише позивачі, а й відповідач.

Таким чином, зважаючи на те, що клопотання представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі не містить посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивачів, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивачів та понесеними відповідачем витратами, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 12-13, 133, 137, 142,246, 260-261, 270, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кугутюка Олександра Васильовича про солідарне стягнення з позивачів судових витрат за надання правничої допомоги по цивільній справі №148/2240/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя