ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15276/22

Провадження № 22-ц/4820/1524/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/15276/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби (суддя Козак О.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державної виконавчої служби, в якій просила визнати дії Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що виразились в невиплаті коштів від реалізації автомобіля у розмірі 25138,15 грн, незаконними; стягнути з Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на її користь 25138,15грн.

В обґрунтування доводів скарги вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.12.2000 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 позику в розмірі 76120 грн 80 коп та сплачене держмито в сумі 760 грн 20 коп, а всього 76881 грн, і на користь держави держмито в сумі 1 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.08.2000 накладено арешт на належний боржнику ОСОБА_3 автомобіль Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 .

31.01.2001 ПП «Фенстер» складено акт №1550 судової автотоварознавчої експертизи та постановою відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький визначено залишкову вартість автомобіля Kia Sportage, належного ОСОБА_3 в сумі 25138 грн 15 коп.

20.03.2001 ОСОБА_1 як стягувача, було повідомлено органом ДВС про те, що для повернення коштів у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_3 76881 грн вилучено та передано на реалізацію автомобіль Kia Sportage, який належить боржнику. Після реалізації автомобіля та надходження коштів на рахунок відділу ДВС частина заборгованості буде погашена.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2001 скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02.08.2000. При постановленні ухвали, суд виходив з того, що накладений арешт перешкоджає примусовому виконанню рішення суду.

27.07.2001 автомобіль було знято з обліку для реалізації.

31.07.2001 автомобіль Kia Sportage зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 ввід 28.07.2001.

Матеріали щодо відчуження автомобіля знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Разом з тим, як зазначає заявник, стягувачу кошти отримані від реалізації належного боржнику автомобіля не були перераховані відділом ДВС.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Посилається на те, що бездіяльність на відміну від дії має триваючий характер та існує до початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності) у зв`язку з чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Отже, ухвала про залишення без розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги, є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 23.10.2019 справа №127/2-2177/2005 та від 08.07.2020 справа №589/6044/13.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Від представника боржника ОСОБА_4 , Другого відділу ДВС м. Хмельницького надійшли клопотання про слухання справи у відсутності представників.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник, звертаючись з вказаною скаргою, пропустила визначений ЦПК України процесуальний строк для її подання, при цьому, не обґрунтовувала поважність причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, заяву про поновлення цього строку не подавала.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 5 в редакції Закону України «Про виконавче провадження» чинного на час виникнення спірних правовідносин). Аналогічні положення містить і стаття 11 чинного на час подачі скарги Закону України «Про виконавче провадження».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.

Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Отже, ухвала про залишення скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18) та від 08 липня 2020 року у справі № 589/6044/13 (провадження № 61-35606св18).

У даній справі, предметом скарги ОСОБА_1 є оскарження дії Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що виразились в невиплаті стягувачу коштів від реалізації автомобіля в розмірі 25138 грн 15 коп. Тобто, заявник фактично оскаржує протиправну бездіяльність органу ДВС, яка полягає у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь стягувача, які на підставі закону віднесені до його компетенції, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені та їх невчинення триває і на даний час.

А тому, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 звернулася із зазначеною скаргою поза межами процесуального строку, передбаченого статтею 449 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду підлягає скасуванню, а справа ? направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. При розгляді справи суду першої інстанції слід також з`ясувати можливість розгляду вимог майнового характеру до Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення коштів в розмірі 25138 грн 15 коп в межах розгляду скарги на дії ДВС.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2022 року скасувати, справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай