П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н

26 вересня 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/11129/21

провадження №22-ц/822/576/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретаря Тодоряка Г.Д.

з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представника зацікавленої особи ОСОБА_3

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

зацікавлена особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Ганна Валеріївна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2022 року, головуючий у першій інстанції Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернулася до суду з скаргою з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. про ознайомлення з матеріалами спадкової справи та надання копії.

Зазначала, що чоловік ОСОБА_4 та мати чоловіка ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому 17 травня 1993 року згідно з розпорядженням органу приватизації від 14 травня 1993 року №1913.

Чоловік ОСОБА_4 прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті матері ОСОБА_5 4 червня 1999 року на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , проживаючи у жилому приміщенні та здійснюючи управління майном.

Чоловіком ОСОБА_4 вчинено заповіт 10 червня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстрований в реєстрі за номером 1-766, за яким заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина 5 грудня 2020 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. з заявою про прийняття спадщини 22 грудня 2020 року.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. 7 червня 2021 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за номером 512.

Неодноразово зверталася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. з проханням ознайомитись з матеріалами спадкової справи та надання копій документів.

Просила надати можливість ознайомитися з матеріалами спадкової справи №25/2020, що перебуває на зберіганні у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В., надати копії, належним чином завірених приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В., всіх матеріалів спадкової справи №25/2020.

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася до суду з заявою у новій редакції про визнання факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію шляхом надання можливості ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, надання їх копій.

Просила визнати факт порушення приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. права ОСОБА_1 як спадкоємиці за заповітом на попереднє ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, які перебувають у приватного нотаріуса.

Зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. надати копії, належним чином завірені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В., всіх матеріалів спадкової справи №25/2020.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про повернення помилково сплаченого судового збору задоволено, постановлено Управлінню Державної казначейської служби України у м.Чернівці Чернівецької області повернути ОСОБА_1 судовий збір згідно квитанції №247 від 10 листопада 2021 року в сумі 5439 грн. 40 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. про визнання факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію шляхом надання можливості ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, надання їх копій скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано дійсної правової природи заяви в порядку окремого провадження та конституційного права ОСОБА_1 на інформацію.

Посилається на те, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. 7 червня 2021 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку спадкового майна за відсутності у матеріалах спадкової справи свідоцтва про право на спадщину за законом іншої особи на іншу Ѕ частку.

У матеріалах спадкової справи відсутня інформація щодо прийняття спадщини спадкоємицею другої черги за законом ОСОБА_6 .

Вказує, що потребує процесуального реагування (погодитися або оспорити) на свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку спадкового майна, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. 7 червня 2021 року.

Судом першої інстанції не застосовано положення частини 7, 10, 11, 15 Закону України «Про нотаріат».

Вважає, що наявні підстави для самовідводу судді Слободян Г.М. після ухвалення Чернівецьким апеляційним судом постанови від 23 грудня 021 року за скаргою ОСОБА_1 з участю зацікавленої особи приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Романюк Г.В. про надання спадкової справи для ознайомлення та виготовлення копій, якою ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 листопада 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПКУкраїни лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_1 додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 травня 2022 року не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію шляхом надання можливості ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, надання їх копій, суд першої інстанції виходив з того, що права ОСОБА_1 , передбачені Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про інформацію» не порушено.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. 26 жовтня 2021 року було направлено листа ОСОБА_1 із вказівкою на можливість ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з урахуванням положень ст.8 Закону України «Про нотаріат» в частині дотримання вимог нотаріальної таємниці.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання копій правовстановлюючих документів, довідок про вчинення нотаріальних дій, а фотографування не є належним способом реалізації такого права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому 17 травня 1993 року згідно з розпорядженням органу приватизації від 14 травня 1993 року №1913.

ОСОБА_4 вчинено заповіт 10 червня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстрований в реєстрі за номером 1-766, за яким заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина 5 грудня 2020 року на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. з заявою про прийняття спадщини 22 грудня 2020 року.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. 7 червня 2021 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за номером 512.

До матеріалів справи приєднано заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Романюк Г.В. від 1 червня 2021 року про надання копії матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_1 12 жовтня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. з заявою про надання можливості ознайомитися з матеріалами спадкової справи та надання копії.

Відповідно повідомлення приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. від 26 жовтня 2021 року №89/02-12 на заяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року роз`яснено про можливість звернутися відповідно до графіку прийому громадян та отримати відомості відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 грудня 2021 року за скаргою ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Романюк Г.В. про надання спадкової справи для ознайомлення та виготовлення копій ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 листопада 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За змістом постанови Чернівецького апеляційного суду від 23 грудня 2021 року суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір між сторонами стосується спадкових прав заявниці, тобто виник із цивільних правовідносин і підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження

розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Такий висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 755/13027/18 (провадження № 61-3297св19) та від 16 червня 2021 року у справі № 597/971/17 (провадження № 61-17316св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Водночас, ОСОБА_1 у заяві в порядку окремого провадження просила визнати факт порушення приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. права ОСОБА_1 як спадкоємиці за заповітом на попереднє ознайомлення з матеріалами спадкової справи №25/2020, які перебувають у приватного нотаріуса.

Зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. надати копії, належним чином завірені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В., всіх матеріалів спадкової справи №25/2020.

Отже, предметом розгляду заяви ОСОБА_1 є визнання порушеним право ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами спадкової справи та отримання копії матеріалів спадкової справи діями приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В.

У такому разі вимога ОСОБА_1 про визнання факту порушення приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. права ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами спадкової справи пов`язана з доведенням наявності підстав для ознайомлення останньої з матеріалами спадкової справи.

При розгляді заяви ОСОБА_1 судом мають вирішуватися питання щодо правомірності чи неправомірності бездіяльності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. щодо надання ОСОБА_1 матеріалів спадкової справи для ознайомлення та копії матеріалів спадкової справи.

За змістом частини 2 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Частиною другою, третьою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

На підставі ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначені обов`язки нотаріуса, зокрема нотаріус, серед іншого, зобов`язаний: сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій.

Обов`язок нотаріуса зберігати нотаріальну таємницю закріплено також у статті 8 Закону України «Про нотаріат», частиною першою якої визначено, що нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, у тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась (частина друга статті 8 Закону України «Про нотаріат»).

Виключення із правила щодо розголошення відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, стосується подання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформації центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (частини п`ята та шоста статті 8 Закону України «Про нотаріат»); надання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформації органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю (частина чотирнадцята статті 8 Закону України «Про нотаріат») та внесення нотаріусом у випадках, передбачених законодавством, інформації до Єдиного реєстру довіреностей, Спадкового реєстру та інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України (частина п`ятнадцята статті 8 Закону України «Про нотаріат»).

Разом з тим статті 5, 8 Закону України «Про нотаріат» покладають на нотаріуса обов`язок зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялася.

З огляду на наведене визнання факту порушення приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Г.В. права ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами спадкової справи та отримання копії матеріалів пов`язано з вирішенням спору про право ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами спадкової справи та отримання копії матеріалів спадкової справи, впливає на обсяг цивільних прав та обов`язків ОСОБА_1 у правовідносинах з спадкування.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію та зобов`язання вчинити дії в порядку окремого провадження.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на наявність підстави для самовідводу судді Слободян Г.М.

Правилами, передбаченими частинами 2, 3 ст.376 ЦПК України, не пов`язується невиконання суддею обов`язку заявити самовідвід із порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни судового рішення.

За змістом п.2 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованими.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2022 року підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 про визнання факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію та зобов`язання вчинити дії без розгляду.

ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ч.4 ст.315, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 квітня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Романюк Ганни Валеріївни про встановлення факту порушення приватним нотаріусом права спадкоємиці на інформацію та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 3 жовтня 2022 року.

Головуючий Н.Ю.Половінкіна

Судді І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк