Справа № 301/2562/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим будинком ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

Свої вимоги мотивує тим, вона є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , що стверджується договором куплі-продажу, укладеного 1 вересня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Денисовою М.В., зареєстровано в реєстрі за № 1377. Вказаний житловий будинок зареєстрований за мною 03.09.1987 року у Берегівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Відповідач ОСОБА_2 (її син), зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , однак, з січня 2019 року , за зазначеною адресою не проживає, що підтверджується актом обстеження факту проживання від 22 серпня 2022 року № 01-41/249. В акті зазначено, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає з 2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 забрав з її будинку свої особисті речі і виїхав проживати до Росії. З того часу жодного разу не повертався проживати за місцем своєї реєстрації.На даний час ніяких речей в її будинку він не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, домогосподарством не займається, будинок не утримує.

Вона вимушена самостійно нести всі витрати з урахуванням реєстрації відповідача, що є порушенням чинного законодавства а також вона не може оформити передбачені законом пільги та субсидії. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку , тому вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представкк ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надіслали суду заяву в якій просять суд слухати справу в їх відсутності , позовні вимоги підтримують повністю , просить такі задовольнити , посилаючись на обставини у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуюючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , що стверджується договором куплі-продажу, укладеного 1 вересня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори Денисовою М.В., зареєстровано в реєстрі за № 1377. Вказаний житловий будинок зареєстрований за мною 03.09.1987 року у Берегівському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.8-10).

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , однак, з січня 2019 року , за зазначеною адресою не проживає, що підтверджується актом обстеження факту проживання від 22 серпня 2022 року № 01-41/249. В акті зазначено, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає з 2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 забрав з будинку позивачки свої особисті речі і виїхав проживати до Росії. З того часу жодного разу не повертався проживати за місцем своєї реєстрації.На даний час ніяких речей в будинку позивачки він не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, домогосподарством не займається, будинок не утримує.

Позивачка вимушена самостійно нести всі витрати з урахуванням реєстрації відповідача, що є порушенням чинного законодавства а також вона не може оформити передбачені законом пільги та субсидії.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування за розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом знятті особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов`язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність особи таких прав, яка регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст.71,72,156 ЖК України).

Згідно ст. 391 ЦК України, позивач як власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження своєю власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Так, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156ЖК Української РСР, ст. 405 ЦК), а Зоруш від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою».

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 71,72, ЖК України, ст. ст. 391, ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV, суд,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити .Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком , який розташований в АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Даруда І.А.