Житомирський апеляційний суд
Справа №278/4052/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/4052/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування вимог якого вказав, що він є приватним підприємцем та на початку червня 2020 року здійснював свою діяльність за адресою АДРЕСА_1 ПАТ «Житомирський завод силікатних виробів» та надавав послуги з виготовлення та перевезення бетону в рідкому стані власним автотранспортом (міксером). У цей час до нього звернулася приватний підприємець ОСОБА_2 , яка здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_2 з проханням надати їй послуги з виготовлення, перевезення та заливання (бетонування) будівельного майданчика за адресою здійснення її підприємницької діяльності, запевнивши в усній формі, що розрахунок буде здійснено після фактичного виконання робіт. В період з 01.06.2020 по 16.06.2020 ОСОБА_2 замовила у нього та отримала бетон марки БСТ В7.5 Р3М 100F 50, який він особисто перевіз 1,5,10,15,16 червня 2020 року до будівельного майданчику за адресою АДРЕСА_2 та передав будівельникам. Позивач вказав, що з червня 2020 року по теперішній час ОСОБА_2 оплату в сумі 39 588, 37 грн не здійснила. Такими неправомірними діями відповідача йому було спричинено матеріальну та моральну шкодую. В обгрунтування моральної шкоди, яку позивач оцінив у 10 000 грн, вказав, що він втрачає здоров`я, відчуває насторогу, тривогу, емоційні реакції при згадуванні вказаної події, порушились його життєві зв`язки та звичайний суспільний ритм життя. Через приниження з боку відповідача порушена активність його громадського життя, стосунки з оточуючими, він втратив ділову репутацію серед односельців та колег. На підставі положень ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 39 588, 37 грн та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 588 гривень 37 копійок майнової та 2 000 гривень моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач на підтвердження своїх доводів не надав жодних доказів щодо наявності домовленості між ним та ОСОБА_2 про поставку бетону. Вказує, що позивач зазначив, що сторони у справі здійснюють підприємницьку діяльність, а тому дані правовідносини повинні регулюватись Господарським кодексом України. Наголошує, що згоди на укладення договору між сторонами спору не було взагалі, відсутні будь-які докази погодження сторонами спору самого товару, його характеристик, ціни, місця та часу поставки, а також інші істотні умови. Позивачем не надано доказів на підтвердження поставки товару саме відповідачу, його кількість та час поставки, а подані прибуткові касові ордери не стосуються предмету спору, оскільки платником зазначена інша особа. Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні вказав суттєво інші показання свідка, а прослуханий у судовому засіданні аудіозапис телефонної розмови не стосується предмету спору та не містить інформації, що стосується обставин справи. Вказує, що позивачем не доведено нанесення відповідачем шкоди згідно положень ст. 1166, 1167 ЦК України. Дані правовідносини мали б регулюватися іншими нормами права, які врегульовують договірні правовідносини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В апеляційному суді представник відповідача адвокат Касянчук С.В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сокирко В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в рішенні суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_4 до апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вважав, що надані позивачем та проаналізовані в ході розгляду справи докази дають достатні підстави стверджувати про наявність між сторонами досягнутих усних домовленостей з приводу доставки бетону за що відповідач не провела оплату. Суд вказав, що встановлені органом досудового слідства фактичні обставини виниклих між сторонами правовідносин, показання свідка, зміст телефонної розмови та надані платіжні документи, підтверджують заявлені позивачем фактичні обставини справи.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав постанову про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2021 року за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство) (а.с.12).

Квитанціями до прибуткового касового ордера від 1,5,10,15,16 червня 2020 року підтверджується, що Приватне акціонерне товариство «Житомирський комбінат силікатних виробів» прийняло від ОСОБА_5 оплату за БСГ В7.5 Р 3 м 100 F 50. Загальна сума по прибуткових касових ордерах складає 39 588,16грн. (а.с.14).

В судовому засіданні першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_6 та прослухано аудіозапис телефонної розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.21, 71-74).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції припустився помилок у застосуванні наведених норм процесуального права.

Так, суд вважав доведеними і достатніми для задоволення позову обставини, встановлені досудовим слідством за заявою ОСОБА_1 з приводу дій відповідача, зазначивши, що постановою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 підтверджено, що відповідач замовила у позивача бетон із доставкою до будівельного майданчику, що біля будинку АДРЕСА_2 . Такі послуги були проведені позивачем у період часу з 1 до 16 червня 2020 року.

Проте, встановлені обставини підтверджують лише факт доставки позивачем бетону у певний період та не містять інформації про об`єми постачання та їх вартість.

Квитанції до прибуткового касового ордера виписані на ОСОБА_5 , а не на ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивач в апеляційному суді пояснив, що бетон оплачував його дядько ОСОБА_5 , який був зареєстрований як приватний підприємець, а позивач працював у нього водієм. Він (позивач), перебуваючи у дружніх стосунках із сестрою відповідача, поставив ОСОБА_2 бетон, а оскільки та не розрахувалась, то він (позивач) змушений був сам погасити борг перед підприємством. Будь-які документи про погашення боргу перед підприємством у позивача відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що додані ОСОБА_1 до позовної заяви квитанції до прибуткового касового ордера, не є належними та достовірними доказами, оскільки не містять інформації про оплату вартості бетону саме позивачем, а не іншою особою і що бетон згідно наданих квитанцій доставлявся саме відповідачу, на підставі цих доказів не можна встановити дійсні обставини справи.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_6 давав інші показання, ніж зазначено у рішенні суду, а аудіозапис телефонної розмови між сторонами не стосується предмету спору, однак суд зазначив, що зміст розмови підтверджує наведені заявником фактичні обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що працював будівельником в кафе ( АДРЕСА_2 ) та у сина відповідача у приватному будинку ( АДРЕСА_2 ). Бетон привозив ОСОБА_1 , якого він вважав водієм. Двічі бетон привозився до приміщення кафе і тричі до приватного будинку. Він ( ОСОБА_6 ) розливав бетон по території. Під час прийому бетону у кафе була присутня ОСОБА_7 , а у будинку сина її не було. Як проводились розрахунки свідку не відомо, точної дати поставки продукції не пам`ятає, погоджується, що це могло бути у 2020 році. Свідок вказав, що за будівельні роботи у приватному будинку, розрахунки з ним особисто проводив син відповідача.

Отже, показаннями свідка підтверджується лише факт доставки бетону ОСОБА_1 до кафе і до приватного будинку сина відповідача ОСОБА_2 , проте які були обсяги поставки, на яку суму, хто проводив розрахунки і на яку суму і чи розрахунки проводились взагалі свідку невідомо.

Запис телефонної розмови в цілому не стосується предмету спору. В ході цієї розмови сторони лише побічно торкнулись питання оплати вартості бетону, де відповідач вказала, що вона кошти передавала.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач та її сестра є співвласниками кафе. Відповідач категорично заперечує наявність боргу, посилається на те, що вона домовлялась про поставку бетону і сплачувала кошти ОСОБА_5 . Кошти сплачувались нею та її сестрою. Ніяких домовленостей із позивачем у неї не було.

Отже, наявні у справі докази не дають підстав для висновку про доведеність вимог позивача і стягнення з відповідача на його користь 39 588,37грн , які позивач вважав матеріальною шкодою, заявивши позовні вимоги на підставі ст.1166 ЦК України.

З огляду на недоведеність вини відповідача, не підлягає до задоволення і похідна позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що спір виник між суб`єктами підприємницької діяльності, а тому має розглядатись за правилами господарського судочинства, не можуть бути враховані, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач та відповідач є зареєстрованими в установленому законом порядку, приватними підприємцями і між ними виникли господарські правовідносини.

Отже, у зв`язку з недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.09.2022.

Головуючий Судді