Справа № 504/2991/20
Провадження № 2/504/496/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді- Барвенко В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, , третя особа- ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

за участі адвоката Поночовної Т.Б., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області яким просила суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обгрунтування свого позову заявниця вказала, що вона приходиться донькою померлому ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Як вказує заявниця, похованням батька займалась ОСОБА_2 , яка приходиться заявниці молодшою сестрою.

По факту смерті батька та відкриття спадщини її ніхто не сповістив, що, на думку заявниці, позбавило її можливості бути присутньою на похованні та своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заявниця вказує, що вона проживала за межами держави України - в РФ.

Заявниця вказує, що ця обставина перешкоджала їй своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька, і, на думку заявниці, є поважною причиною.

При цьому нотаріусом не вжито заходів для його повідомлення про наявність спадкової справи, в тому числі шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.09.2020 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 .

Підготовче засідання у справі закрито ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.03.2021 року, справу призначено до судового розгляду.

06.12.2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області залучено до участі у справі правонаступника на стороні відповідача, замість вибулого відповідача Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області до участі у справі залучено правонаступника- Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області.

Представник Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області подав письмову заяву від 07.10.2021 року про розгляд справи у свою відсутність, просив вирішити справу на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Поночовна Т.Б. надала письмові пояснення, в яких заперечувала проти вимог позову, вважала, що заявниця не навела у своєму позові поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощями для подання заяви про прийняття спадщини.

Заявниця подала заяву про розгляд справи у свою відсутність (документ сформований 30.09.2022 року у системі «Електронний суд»).

В судовому засіданні представник третьої особи заперечувала проти задоволення вимог позову, вважала його необгрунтованим, і просила у його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника третьої особи, суд дійшов до наступного висновку:

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 12.02.2019 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть 169 від 12.02.2019 року.

З матеріалів спадкової справи № 211/2019 заведеної Лиманською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 13.06.2019 року до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що спадщину прийняла ОСОБА_2

ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини 10.01.2020 року тобто з пропуском встановленого законом строку для подання такої заяви.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 ЦК України.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.04.2021 року (справа № 461/4869/18) дійшов до висновку, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд критично ставиться до посилань позивача про те, що у нього були об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Позивач не довела поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки її необізнаність щодо смерті спадкодавця не є поважною причиною для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Факт проживання позивачки у РФ сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивачки поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно зі статтею 38 цього ж закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав.

Слід зазначити, що недобросовісність поведінки іншого спадкоємця щодо ненадання нотаріусу відомостей про осіб, які можуть бути спадкоємцями, також не свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій з прийняття спадщини.

Інші доводи заявниці зводяться до власного розуміння діючого законодавства.

Посилання на пандемію безпідставні, оскільки істотні обмеження у пересуванні не вводились протягом 2019 року (період часу для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до закону).

Отже всі доводи позову є безпідставними, а посилання заявника на наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є голослівними.

Таким чином підстав для задоволення позову не має.

Крім того, самостійною підставою для відмови у позові є те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача- органу місцевого самоврядування.

За встановленими обставинами справи належним відповідачем є саме ОСОБА_2 , яка своєчасно у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка залишилась після смерті батька.

Питання судового збору у позові не ставилось, підстав для його розподілу не вбачається.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 78,81, 83, 141, ч. 9 ст.158, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко