РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1430/22

Провадження № 2/293/458/2022

25 жовтня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ :

І. Короткий зміст позовних вимог

09.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку А, загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 63 кв.м., сараю 5, огорожі, №1,2,4, уборної №1, криниці №3 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вона добросовісно заволоділа ним та відкрито володіє ним більше 10 років. Позивач прописана та проживає в даному будинку. Даний будинок придбав нині покійний чоловік позивача ОСОБА_2 у невідомих їй осіб. Гроші ним були сплачені, але жодних документів щодо оформлення права власності на будинок не оформлено. У 2019 її чоловік помер. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак оформити право власності на будинок не має можливості, оскільки відсутні будь-які документи, які підтверджують право власності на будинок. Відкрите володіння даним будинком підтверджується показами свідків сусідів. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі в судовому порядку за набувальною давністю.

ІІ. Процесуальні дії по справі та позиції сторін

Ухвалою від 14.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в цивільній справі та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 12:00 год. 03.10.2022 (а.с.30).

03.10.2022 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 25.10.2022 (а.с.39).

25.10.2022 позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладений у позовній заяві, просила його задовольнити.

Представник відповідача Черняхівської селищної ради в судове засідання не з`явився. 20.09.2022 до суду надійшла заява Черняхівської селищної ради, в якій просять розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Щодо рішення покладаються на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили пояснення позивача. Зокрема, пояснили, що проживають по сусідству з ОСОБА_1 , яка добросовісно користується житловим будинком за адресою по АДРЕСА_1 .Вказали, що позивач проживала разом з покійним чоловіком у вказаному будинку близька 15 років. Їм відомо, що позивач спільно з чоловіком за його життя відбудували будинок, зробили ремонтні роботи, сплачували комунальні платежі. Даний будинок був придбаний у осіб, які на даний час є померлими. Тобто попередній власник їй не відомий.

Свідок ОСОБА_3 також пояснила, що є сусідкою позивачки, так як проживає по АДРЕСА_2 . З позивачкою знайома з 1984, стали сусідами з 2006 року.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2020, виданого приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Котенко Л.І. спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1953 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 1,8932 га, земельної ділянки, площею 0,2375 га, що знаходиться на території Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, які належали померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №546237, виданого Черняхівською районною державною адміністрацією Житомирської області 16.02.2007 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №4. Дане свідоцтво зареєстроване у реєстрі за №69 (а.с.7).

Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 24.09.2019 свідчить про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Довідка комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 16.02.2022 №52 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна видана ОСОБА_1 , яка проживає по в АДРЕСА_1 свідчить про те, що згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентарної справи №142 станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.15).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 виготовлений 27.01.2022 (а.с.11-13).

Рахунок про оплату електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 відкритий на покійного чоловіка позивачки - ОСОБА_2 , про що свідчать квитанції про сплату за користування електроенергією: за серпень 2011, вересень 2011, за січень 2017, за квітень 2019, за лютий та березень 2010, грудень 2015, грудень 2016, квітень 2019, січень 2017, червень 2018 (а.с.8,9, 19-23).

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Черняхівським РС УДМС України в Житомирській області 28.10.2015 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в с.Видибор, Черняхівського району Житомирської області місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 від 28.10.2015 (а.с.17).

Відповідно до виписки з погосподарської книги виданої Видиборським старостинським округом Черняхівської селищної ради №615 від 06.12.2021 ОСОБА_1 згідно по господарської книги №2, особовий рахунок № НОМЕР_3 на 2006-2010 фактично проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01.10.2006 року та користувалася земельною ділянкою 0,75 га в тому числі ОЖБ 0,25 га, ОСГ 0,5 га. На даний час зареєстрована та проживає за цією ж адресою та рахується по погосподарській книзі господарем двору (а.с.18).

Звіт про оцінку нерухомого майна житлового будинку загальною площею 111,2 кв.м. та господарські будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 здійсненого ПП «Бюро оцінки «Фенікс» від 07.09.2022 свідчить про те, що ринкова вартість вказаного майна становить 76 510 грн (а.с.24-27).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових заходів з метою забезпечення реалізації цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст. 6 ЦПК України).

Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частина 4 ст.344 ЦК України вказує, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК).

Отже, позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити з того, що задоволення таких позовних вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Судом встановлено, зокрема з пояснень позивачки, показів свідків, що власник майна - житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , - невідомий; позивачка добросовісно користується майном більше як 15 років; володіння є безтитульним, тобто фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.

У своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже судом достовірно встановлено в судовому засіданні шляхом допиту свідків та дослідження письмових доказів, що позивач та її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито та добросовісно заволоділи житловим будинком по АДРЕСА_1 і позивач, зокрема, понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватися даним житловим будинком, про що свідчать квитанції про оплату електроенергії на ім`я ОСОБА_2 , а також довідка старостинського округу. З огляду на дані обставини, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі за набувальною давністю та задовольняє позов.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

V. Розподіл судових витрат

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач не просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею, тому не стягує їх з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4,13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку А, загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 63 кв.м., сараю 5, огорожі, №1,2,4, уборної №1, криниці №3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення складений та підписаний 27.10.2022.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО