Справа № 180/1094/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 жовтня 2022 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,-
В С Т А Н О В И В :
15 серпня 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він являється власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору про купівлю-продаж квартири від 09.08.2022 року.
На момент укладення даного договору, у вищевказаній квартирі був зареєстрований син переднього власника квартири - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п. 18 договору купівлі-продажу від 09.08.2022 року, продавець зобов`язувався до 10.08.2022 року зняти з реєстрації місця проживання у відчужуваній квартирі ОСОБА_2 , 1978 року народження, хоча останній у вказаній квартирі не проживає ще з 03.03.2019 року так, як переїхав на проживання по іншій адресі, а саме: АДРЕСА_2 .
Вказав, що колишня власниця квартири - матір відповідача по справі, завіряла його в тім, що її син добровільно зніметься з місця реєстрації, однак оскільки він весь час був зайнятим, то так і не зміг цього зробити.
Таким чином, з 03.03.2019 року відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, він вимушений сплачувати їх за фактично непроживаючого відповідача. Зазначені витрати несе саме він, що впливає на його матеріальний стан. Він на даний час не працює і це для нього досить тяжко. Крім того він позбавлений можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном, а тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звернутися до суду із даною заявою. Просить суд усунути йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоду у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 01 вересня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача адвокат Левченко А.В. до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, на їх задоволенні наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань від нього також не надходило.
У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до органу місцевого самоврядування - Центру надання адміністративних послуг міста Марганця Марганецької міської ради, зроблено запит стосовно надання відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .
Згідно інформації, наданої гол. спеціалістом сектору реєстрації та обліку громадян відділу "ЦНАП" виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області С. Красінською 19.08.2022 року №15/04-1862, надання довідок про реєстрацію місця проживання з реєстру тривіальної громади технічно неможливо. У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року призупинено роботу всіх державних реєстрів України. А також згідно постанови КМУ від 28.02.2022 року №165 "Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб" зупинені строки надання адміністративних послуг суб`єктами на час воєнного стану в Україні.
Копією паспорту громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - НОМЕР_1 , який наявний в матеріалах, даної справи підтверджується, що останнє відоме місце його реєстрації є: АДРЕСА_3 .
У зв`язку з чим відповідач, крім викликів за вказаними адресами, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 05.10.2022 року.
Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Представник виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області у судове засіданні не з' явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, письмових пояснень щодо позову не надав.
Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст.319ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном
Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право скористатись не будь-яким, а певним способом захисту цивільного права, які визначені у частині другій цієї статті, а саме: шляхом дії, яка порушує право.
Отже, належним способом захисту права власності, порушення якого вбачається у наявності перешкод у користуванні належним позивачу будинку, буде припинення дії яка порушує це право, а саме: визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, що становить 1/2 частину від житлового будинку від 09 серпня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7519.
Згідно копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у квартирі АДРЕСА_1 , у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач по справі - ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 по теперішній час значиться зареєстрованим у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає з 03.03.2019 року, участі в утриманні квартири він не приймає, комунальні платежі не сплачує.
Внаслідок реєстрації в квартирі відповідача, позивач вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звернутися до суду із даною заявою.
Актом від 04 серпня 2022 року, затвердженого головою квартального комітету 52 кварталу Марганецької міської ради Жерновою Л.М. та підписами сусідів підтверджується, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає з 03.03.2019 року.
Відповідно до п. 18 договору купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, що становить 1/2 часину від житлового будинку від 09.08.2022 року, продавець зобов`язувався до 10 серпня 2022 року зняти з реєстрації місця проживання у відчужуваній квартирі, що становить 1/2 частину від житлового будинку, ОСОБА_2 , 1978 року народження, проте вимоги цього пункту вищезазначеного договору, ним виконано не було.
У зв`язку з реєстрацією в квартирі відповідача, позивач позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном.
Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Внаслідок створених відповідачем перешкод та його неправомірних дій позивач позбавлений охоронюваного законом права користування власністю.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від1листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).
За вищезазначених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, підлягають задоволенню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією (а.с.2), а саме: у розмірі - 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316,319,321,391ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,79,10,11,12,13,19,28,76,81,141,247,258,259,263-265,274-277,280-283,289,352,354-355 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Марганецька міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула