Справа № 573/460/22
Номер провадження 2/573/194/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з послуг розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що відповідачі є побутовими споживачами природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 і користуються послугами з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . На умовах Типового договору розподілу природного газу всім побутовим споживачам надіслано заяву-приєднання до Типового договору із супровідним листом, яку необхідно було підписати та повернути АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз». Фактом приєднання відповідачки ОСОБА_1 до умов договору є передача нею показників лічильника та здійснення оплати за надані послуги у 2016 році. Відповідачі не виконують зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. Посилаючись на викладені вище обставини, АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» просить стягнути з відповідачів солідарно 2099,37 грн боргу та сплачений судовий збір.

Ухвалою від 03 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

15 липня 2022 року представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» Бублик В.М. подала клопотання про долучення доказів: картки реєстрації фактичних витрат природного газу за 2016 рік (а. с. 38-43).

11 серпня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, у якій заперечувала проти позову. Зазначила, що у вказаному будинку вона не проживає з 2021 року, власником будинком є її батько. За вказаною адресою зареєстровані, крім неї, її батько та сестра (а. с. 51).

17 серпня 2022 року за заявою позивача судом залучено співвідповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 63-65,72).

18 серпня 2022 року представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» Бублик В.М. подала до суду заяву про зміну предмету позову. Просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному прядку заборгованість у сумі 2099,37 грн боргу та сплачений судовий збір (а. с. 77-81).

У судове засідання представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» Бублик В.М. не прибула, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсяґзі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Судова повістка, направлена за місцем реєстрації, повернулася без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, про день, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Судова повістка, направлена за місцем реєстрації, повернулася без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , у якому зареєстровані повнолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Станом на 01 серпня 2022 року у вказаному будинку ніхто не проживає (а. с. 9, 49, 53-54, 76).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності ні за ким не зареєстровано (а. п. 8).

Право власності відповідача ОСОБА_2 на вказане домоволодіння підтверджується договором купівлі-продажу від 28 січня 1992 року (а. с. 53).

АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а. с. 10).

На ім`я відповідачки ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за користування послугами з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11) на умовах Типового договору на розподіл природного газу, який опублікований в офіційному друкованому виданні газети «Сумщина» від 30.12.2015 № 49 (а. с. 12-13).

Відповідно до розрахунку річної замовленої потужності за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за період з червня 2020 року до січня 2022 року складає 1835,72 грн. (а. с. 14).

Із розрахунку суми, на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів вбачається, що за період з вересня 2020 року до січня 2022 року інфляційні збитки становлять 202,47 грн ( а. с. 6).

Згідно з розрахунком трьох відсотків річних з простроченої заборгованості та 3 % річних за пріод з червня 2020 року до січня 2022 року складають 61,18 грн (а. с. 7).

29 листопада 2021 року відповідачці ОСОБА_1 було направлено досудове попередження, вручене особисто 03 грудня 2021 року (а. с. 15-16).

Згідно з положеннями пунктів 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем та пункту 1.3 розділу І Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, договір розподілу природного газу є публічним і є договором приєднання та укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, на невизначений строк.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому ст. 202 ЦК України визначено, що договори є двостороннім правочином.

Типовий договір на розподіл природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до чч. 1, 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоча у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Статтею 156 Житлового Кодексу встановлено права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Так, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України).

Отже, між сторонами на підставі публічного договору склалися договірні відносини щодо послуг з розподілу природного газу, з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

З наданих відповідачкою ОСОБА_1 доказів неможливо встановити частку кожного з відповідачів у зобов`язанні, тому заборгованість підлягає стягненнню в солідарному порядку.

Відповідачі спільно споживали природний газ, договору про розподіл витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг не укладали, здійснювали між собою розрахунок, проте послуги АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» вчасно не оплачували, внаслідок чого утворився борг за послуги з розподілу природного газу у розмірі 1835,72 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» слід задовольнити та стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному прядку заборгованість у сумі 2099,37 грн, у тому числі: 1835,72 грн за послуги з розподілу прирозного газу за період з 01 червня 2020 року по 31 січня 2022 року, 202,47 грн інфляційних збитків за період із вересня 2020 року по січень 2022 року, 61,18 грн 3% річних з простроченої суми за пріод із 01 червня 2020 року по 31 січня 2022 року та у дольовому порядку - судові витрати в сумі 2481 грн, тобто по 827 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (, м. Суми, вул. Лебединська, 13) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості з послуг розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» у солідарному порядку 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 37 копійок заборгованості з послуг розподілу природного газу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» судові витрати в дольовому порядку по 827 (вісімсот двадцять сім) гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя