Справа № 367/4244/22
Провадження №2-з/367/258/2022
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2022 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни, про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2022 року до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни, про забезпечення позову, який планується подати ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітрувія», про визнання права власності на майнові права на отримання у власність після завершення будівництва квартири.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_2 зазначає, що позивач ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із зазначеним позовом, в якому буде просити визнати за нею майнові та передати у її власність після введення в експлуатацію квартиру АДРЕСА_1 . 25 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БІК КИЕВІНВЕСТБУД» був укладений договір №2/45 на придбання квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 було сплачено 100 відсотків вартості загальної площі квартири, що підтверджується довідкою №47 від 11 вересня 2007 року.

ТОВ «Вітрувія» є правонаступником ТОВ «БІК КИЕВІНВЕСТБУД» прав на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «Вітрувія» та ТОВ «Логістичний центр «Цезар», посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бережним Д.О., реєстровий номер 429. Об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці площею 3,6632 га, кадастровий номер :01:049:6167.

Рішенням 21 сесії Гостомельської селищної ради VIII скликання від 23 лютого 2022 року №1863- VIII «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Вітрувія» по вул. Б. Хмельницького та вул. Б. Хмельницького, 2-Д в селищі Гостомель» передано вказану земельну ділянку у користування на 5 років з оплатою 3 % річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Однак Розпорядженням Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області №168 від 23 вересня 2022 року місцем встановлення модульних містечок для мешканців Гостомельської територіальної громади та внутрішньо переміщених осіб визначено, в тому числі, і на належній на праві оренди ТОВ «Вітрувія» земельній ділянці, кадастровий номер :01:049:6167. Працівники ТОВ «Автомагістраль-Південь» та інші невстановлені особи без жодної дозвільної документації та жодних правових підстав з використанням важкої будівельної техніки розпочали будівельні та земляні роботи за земельній ділянці, площею 3,6632 га., кадастровий номер :01:049:6167, від чого вже пошкоджено 2 секцію будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , та фундамент будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , та продовжується знищення і далі.

З огляду на отримані представником заявника документи, заплановане ТОВ «Автомагістраль-Південь» будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер :01:049:6167, накладається на об`єкти незавершеного будівництва ТОВ «Вітрувія». Відповідні докази на підтвердження зазначеного долучено до заяви про забезпечення позову. Представник заявника просить суд заборонити Гостомельській селищній військовій адміністрації Бучанського району Київської області та будь-яким іншим підприємствам, установам, організаціям, фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо руйнування незавершеного будівництва 85 квартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 3,6632, кадастровий номер :016049:6167, трансформаторної підстанції, свердловин з інфраструктурою, рейсового під`їзного шляху до баштового крану, дренажної системи з оглядовими колодязями, відповідного колектора та незавершеного будівництвом п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснювати будь-які дії щодо організації та проведення будь-яких будівельних робіт, розміщення будівельних матеріалів, МАФів та здійснення земельних робіт на вказаній земельній ділянці до розгляду даної справи по суті.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до вимог частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

В силу вимог статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Представником заявника в заяві про забезпечення позову не достатньо обґрунтовано належними та достовірними доказами доцільність забезпечення позову, зазначені обставини не свідчать про те, що у разі не вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, в подальшому виникнуть перешкоди для виконання рішення суду в разі їх задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, однак, враховуючи, що забезпечення позову можливо на будь-якій стадії розгляду справи, позивач не позбавлений можливості звернутись із заявою про забезпечення позову повторно.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя М.П. Одарюк