Справа № 562/1757/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Довгалюк Наталія Миколаївна про встановлення факту неприйняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що її чоловікові ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності з частокою 1/6 належала квартира АДРЕСА_1 та транспортний засіб, марки «AUDI А6», 2001 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями та транспортний засіб, спадкоємцями якої за законом є вона та їх діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відмовилися від належних їм часток у спадщині після смерті ОСОБА_4 на користь матері. Син ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв, незважаючи на те, що на момент відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем. На даний час позивач не може реалізувати своє право на спадщину на вказане майно, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріус не видає їй таке свідоцтво на все майно. Зазначає, що вона має право отримати свідоцтво лише на 4/5 частини, а на інших 1/5 частину ОСОБА_2 .

Стверджує, що відповідач не проживав разом із спадкодавцем на день його смерті у спірній квартирі АДРЕСА_1 . В 2012 році ОСОБА_7 одружився, створив нову сім`ю та вже понад 10 років проживає разом із своєю сім`єю окремо. Заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ст.1270 ЦК України теж не подавав. ОСОБА_7 не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , відповідно не набув права на спадкове майно.

Просить суд встановити факт неприйняття відповідачем вчасно спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на момент смерті та відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем.

Позивачкою подано заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов.

Від відповідача надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Просить розглянути справу без його участі.

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволенняпозовних вимогза наступних підстав.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 19 травня 1979 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується сідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23 січня 1982 року, сідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 10 травня 1980 року, сідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 28 квітня 1984 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 10 грудня 2021 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 07 серпня 2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 та транспортний засіб, марки «AUDI А6», 2001 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 .

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Як вбачається зі спадкової справи № 114/2021, заведеної 10 грудня 2021 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Довгалюк Н.М. позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , оскільки у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовився від належної їм обов`язкової частки у спадщині після смерті свого батька ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ст.1270 ЦК України після відкриття спадщини не звертався.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою.

Отже, реалізація права на спадщину позивачем ОСОБА_3 за законом, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання ОСОБА_7 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для позивача.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 2021 року, тобто за довго до його смерті. Погоджуючись із позовними вимогами відповідач підтвердив даний факт.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Метою встановлення факту не проживання відповідача зі спадкодавцем, є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна позивачем, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, а саме про визнання особи, тобто відповідача таким, що не проживав за однією адресою зі спадкодавцем на час його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.1269, 1270 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Довгалюк Наталія Миколаївна про встановлення факту неприйняття спадщини - задоволити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неприйняв вчасно спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на момент смерті та відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем.

Рішення суду може бути оскаржено у Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів із дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається у Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: