КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5726/2022
Справа 359/654/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Чирки С.С. в м. Бориспіль01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, просив стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 85900 грн., покласти на відповідача судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 11 березня 2020 року, близько 10 години ранку він разом з дружиною, повернувшись з гостей, побачили, що їхня квартира затоплена. Затоплення квартири сталося з вини власниці квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , розташованої поверхом вище, що підтверджується актом про залиття від 12 березня 2020 року, складеного членами комісії в особі начальника дільниці та слюсаря-сантехніка, і затвердженого директором обслуговуючої організації ТОВ «Компанія Рембудшлях». Відповідно до вказаного акту, залиття квартири сталося внаслідок того, що в квартирі відповідача лопнула колба фільтра холодного водопостачання, наслідком залиття квартири стало затоплення кухні, коридору, комори, ванної кімнати, кімнати № 1 та підлоги у всій квартирі, що відображено в акті про залиття квартири від 12 березня 2020 року. З метою встановлення понесених ним внаслідок залиття квартири збитків, він звернувся до експертної організації ПП «Експертзабезпечення», висновком якого від 15 травня 2020 року встановлено, що ринкова вартість матеріального збитку становить 82400 грн. На початку липня 2020 року він направив відповідачу лист-пропозицію про вирішення питання мирним шляхом, але лист не був отриманий та повернувся з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки 85900 грн. та судовий збір в розмірі 908 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що 11 березня 2020 року на сходовій клітці п`ятого поверху будинку АДРЕСА_3 стався витік води в шафі поверхового вузла обліку та розподілення води. Витік води стався вночі з 10 на 11 березня, вода текла по шахті розводки стояків водопостачання до першого поверху. Внаслідок витоку води сталося залиття належної позивачу квартири та сходових клітин з п`ятого поверху до першого, включаючи паркінг. Після даного інциденту позивач не заходив до неї в квартиру і не запрошував до себе, оглянути наслідки затоплення, натомість через два дні повідомив телефоном, що в поштовій скриньці знаходиться акт про залиття від 12 квітня 2020 року. Щодо її вини в затопленні квартири ОСОБА_2 посилався лише на акт про залиття від 12 квітня 2020 року і в судовому засіданні він не зміг надати відповідь, чому після затоплення не зайшов в квартиру до відповідача, а звернувся безпосередньо до ТОВ «Компанія Рембудшлях».

Вказувала, що нею було надано суду в якості доказів експертну оцінку (висновок) щодо факту залиття АДРЕСА_6, складений експертом Дачковським Ю.В., в якому зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. В своєму висновку експерт зазначив, що фільтрів в квартирі АДРЕСА_2 , встановлених в системі внутрішньо квартирного водопостачання, він не знайшов і ним не знайдено конструктивних елементів системи, куди зазвичай такі фільтри та фільтрувальні системи могли би бути підключені. Крім того, експертом не виявлено слідів затоплення. Натомість на сходовій клітці п`ятого поверху в шафі поверхового вузла обліку та розподілення води сліди висолів та підвищена вологість мурування стін ніш встановлення розподільчого вузла обліку системи водопостачання, свідчать про намокання мурування стін.

Зазначала, що при ухваленні рішення, а саме визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт суд посилався на висновок експерта від 15 квітня 2020 року № 1297, наданий позивачем, згідно якого вартість проведеного ремонту становить 82400 грн. Вважала, що даний висновок не може вважатись належним доказом, оскільки в ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і те, що висновок підготовлено для подання до суду, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18.

Вважала, що суд неправомірно відмовив в задоволенні клопотання її представника про виклик в судове засідання експерта Дачковського Ю.В., який міг би надати суду роз`яснення щодо причин затоплення квартири позивача.

Наголошувала, що ТОВ «Компанія «Рембудшлях» умисно склала акт про залиття від 12 квітня 2020 року, щоб уникнути відповідальності.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначав, що подане до суду стороною відповідача експертне дослідження щодо факту та причин залиття квартири було здійснено лише 19 травня 2021 року, тобто через 14 місяців після настання такої події, що зробило неможливим встановлення багатьох обставин події, що мала місце 11 березня 2020 року. Згідно даного висновку, безпосередніми об`єктами дослідження були квартира відповідача та шафа поверхового вузла обліку та розподілення води, що розташована на сходовій клітці п`ятого поверху. При цьому дослідження експертом квартири позивача, як безпосереднього об`єкта затоплення, не проводилося, а тому говорити про повноту та об`єктивність встановлених експертом у висновку обставин неможливо.

Наголошував, що майже всі відповіді експерта на поставлені питання ґрунтуються або на неможливості встановлення тих чи інших обставин, або на його припущеннях. Експертний висновок містить графічні зображення (фотоматеріали) лише систем комунікацій водопостачання у шафі вузла обліку, що розташовані на сходовій клітці поверху, проте жодних графічних зображень (фотоматеріалів) систем комунікацій водопостачання, що розташовані в квартирі відповідача, він не містить, що давало б змогу мати наглядне підтвердження висновкам експерта у низці поставлених питань.

Вказував, що всупереч вимог ч. 6 ст. 102 ЦПК України експертна оцінка (висновок) від 19 травня 2021 року не містить інформації, на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, які матеріали експерт використав.

Зазначив, що висновок від 19 травня 2021 року був поданий до суду з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України, і у відзиві відповідача від 17 березня 2021 року відсутня інформація про неможливість надання до суду разом з відзивом того чи іншого доказу, який відповідач мала намір подати до суду. Крім того, копія зазначеного доказу позивачу не направлялася.

Вважав, що саме зазначені обставини у своїй сукупності стали підставою для залишення судом без уваги даного доказу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків та залишено його без задоволення з тих підстав, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик свідків були вирішені по суті судом першої інстанції відповідно до вимог ЦПК України (а. с. 187).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вище вимогам закону.

Задовольняючи позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд першої інстанції виходив із того, що залиття квартири позивача відбулось внаслідок того, що лопнула колба фільтру холодного водопостачання, розташованого в квартирі відповідача, отже у залитті квартири позивача та спричиненні йому матеріальних збитків наявна вина відповідача та наявний безпосередній причинний зв`язок між бездіяльністю відповідача, яка виразилася у незабезпеченні належного стану фільтру холодної води, та наслідками у вигляді залиття квартири, чим заподіяно шкоду позивачу, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, у загальному розмірі 85900 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як встановлено судом, позивач придбав квартиру за адресою АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2016 року (а. с. 9).

На а. с. 6 знаходиться копія акту про залиття квартири АДРЕСА_1 , що трапилось в багатоповерховому житловому будинку, складеного 12 березня 2020 року комісією в складі начальника дільниці ОСОБА_8, слюсаря-сантехніка ОСОБА_3 про те, що були затоплені: кухня - частково, стеля, стіни; коридор: частково стеля, мокрі стіни; комора: мокра стеля, частково стіни; ванна кімната частково мокра стеля та стіни; кімната № 1: стеля частково мокра, частково мокрі стіни; підлога в квартирі була повністю залита водою; причиною залиття є: лопнула колба фільтра холодного водопостачання в кв. АДРЕСА_2 зранку 11 березня 2020 року; о 7:00 ранку водопостачання було перекрито. З актом ознайомлені мешканці квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 ; власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 відмовилася від підписання даного акту в зв`язку з тим, що викладені в ньому обставини, на її думку, не відповідають дійсності.

На а. с. 93 знаходиться копія відповіді ТОВ «Компанія Рембудшлях» від 16 березня 2021 року № 38 на адвокатський запит, що 10 березня 2020 року по АДРЕСА_3 була аварійна ситуація з водопостачання, дана аварійна ситуація сталася внаслідок лопнувшої колби фільтру холодного водопостачання; перекриття стояка холодного водопостачання 4 під`їзду будинку АДРЕСА_3 робив слюсар-сантехнік ТОВ «Компанія Рембудшлях» для усунення поломки колби, власником квартири АДРЕСА_6 слюсар-сантехнік допущений не був; квартиру АДРЕСА_6 відвідували представники ТОВ «Компанія Рембудшлях» слюсар-сантехнік, консьєрж, директор; колба фільтру холодного водопостачання знаходилася в квартирі АДРЕСА_6 ; колба фільтру холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_6 була лопнувшою, що зафіксовано в акті про залиття; колба фільтру холодного водопостачання розміщена безпосередньо в квартирі в санвузлі в квартирі АДРЕСА_6 .

На а. с. 96 знаходиться копія відповіді ТОВ «Компанія Рембудшлях» від 09 квітня 2021 року № 44 на адвокатський запит, згідно якого 10 березня 2020 року по АДРЕСА_3 була аварійна ситуація з водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 ; дана аварійна ситуація сталася внаслідок лопнувшої колби фільтра холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 . Квартиру АДРЕСА_6 відвідували представники ТОВ «Компанія Рембудшлях» слюсар-сантехнік, консьєрж, директор та побачили повністю залиту квартиру, де стояла вода; слюсарем-сантехніком ТОВ «Компанія Рембудшлях» було тільки перекриття стояка холодного водопостачання 4 будинку АДРЕСА_3 . а від усунення поломки колби власник квартири АДРЕСА_2 відмовився, сказавши, що проведе ремонтні роботи власними силами, тому слюсарем-сантехніком проводилися тільки роботи по перекриттю, а потім по відновленню водопостачання; тобто комісією було встановлено факт, що затоплення квартири АДРЕСА_5 відбулося внаслідок лопнувшої колби фільтра холодного водопостачання, що зафіксовано в акті про залиття від 12 березня 2020 року.

На а. с. 119 знаходиться копія відповіді ТОВ «Компанія Рембудшлях» від 15 червня 2021 року № 59 на адвокатський запит, згідно якого з 10 по 11 березня 2020 року по АДРЕСА_3 була аварійна ситуація, яка не була пов`язана з поломкою елементів систем водопостачання, що знаходяться в поверховій шафі вузла обліку та розподілення води на сходовій клітці четвертого під`їзду п`ятого поверху, будинку АДРЕСА_3 , а дана аварійна ситуація сталася внаслідок лопнувшої колби фільтру холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , тому слюсарем-сантехніком ТОВ «Компанія Рембудшлях» не проводилися роботи по ремонту поломки, а проводилися тільки роботи по перекриттю, а потім по відновленню водопостачання; ТОВ «Компанія Рембудшлях» надає послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_3 з 02 травня 2019 року по теперішній час, жодних аварійних ситуацій, пов`язаних з поломками елементів систем водопостачання, що знаходяться в поверховій шафі вузла обліку та розподілення води на сходовій клітці, четвертого під`їзду п`ятого поверху не було.

На а. с. 101 - 108 знаходиться експертна оцінка (висновок) щодо експертної оцінки факту залиття (затоплення) квартири АДРЕСА_7 , складений 19 травня 2020 року Дачковським Ю.В. , який є сертифікованим спеціалістом за напрямком професійної атестації архітекторів, пов`язаних із роботами по створенню об`єктів архітектури, згідно якого факт залиття (затоплення) квартири АДРЕСА_5 з квартири АДРЕСА_2 неможливо встановити шляхом обстежень системи візуальними методами; ймовірніше з всіх причин залиття квартири позивача відбулось через аварійну поломку одного з елементів системи водопостачання, що знаходяться в поверховій шафі вузла обліку. У висновку наявне застереження, що експерту відомий зміст ст. 106 ЦПК України, експертну оцінку підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ст. 384 КК України).

На а. с. 10 - 63 знаходиться копія звіту про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості, складеного ПП «Експертзабезпечення» за замовленням ОСОБА_4 15 травня 2020 року, згідно якого ринкова вартість матеріального збитку, заподіяного залиттям квартири за адресою АДРЕСА_4 , становить 82400 грн.

На а. с. 7 - 8 знаходиться копія пропозиції щодо добровільного відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, від 23 червня 2020 року, направленої ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 , згідно якої ринкова вартість матеріального збитку становить 82400 грн., яку позивач пропонував відповідачу в добровільному порядку сплатити; лист повернуто в зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що основними доказами, на які посилався позивач на підтвердження своїх вимог, є акт про залиття квартири від 12 березня 2020 року на підтвердження факту залиття квартири саме відповідачем, та звіт про визначення вартості ремонтно-будівельних робіт від 15 квітня 2020 року № 1297 на підтвердження розміру збитків.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено форму акта, який складається у разі залиття квартири (додаток № 4 до Правил).

Згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника власника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 201/658/16-ц (провадження № 61-40389св18).

Акт про залиття від 12 березня 2020 року підтверджує протиправність дій відповідача та її вину у завданні шкоди позивачу, відповідає вимогам, встановленим до складання таких актів, та містить всі необхідні відомості.

Зокрема, в даному акті, складеному комісією в складі начальника дільниці та слюсаря-сантехніка та затвердженому директором обслуговуючої організації ТОВ «Компанія Рембудшлях», зазначено ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; характер залиття та його причини (лопнула колба фільтра холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 ); завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири (наведено перелік затоплених приміщень та конкретні місця залиття). Акт підписаний членами комісії, а власник квартири АДРЕСА_2 відмовилася від підпису, зазначивши, що викладені в акті обставини не відповідають дійсності.

Крім того, причини залиття квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з поломкою колби фільтра холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 додатково підтверджуються відповідями ТОВ «Компанія Рембудшлях» від 16 березня 2021 року № 38, від 09 квітня 2021 року № 44, від 15 червня 2021 року № 59.

На спростування аргументів позивача і наданих ним доказів відповідачем було надано документ під назвою «Експертна оцінка (висновок)», складений 19 травня 2021 року архітектором Дачковським Ю.В., у висновку наведена інформація про нього як сертифікованого спеціаліста і додано копію кваліфікаційного сертифіката експерта будівельного І категорії (а. с. 101 - 111).

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Висновок спеціаліста-архітектора Дачковського Ю.В. від 19 травня 2021 року не є висновком експерта в розумінні ст. 102, 106 ЦПК України,оскільки складений не судовим експертом, а також не відповідає іншим процесуальним вимогам, зокрема в ньому не зазначено, на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, які матеріали експерт використав.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято даний висновок як належний доказ, оскільки інформації про предмет доказування він не містить. Так, зі змісту висновку вбачається, що ним надано відповіді на одинадцять питань замовника: «Чи є в квартирі АДРЕСА_6 колба фільтра холодного водопостачання?», «Чи є в квартирі АДРЕСА_6 сліди втручання в систему холодного водопостачання, які б могли підтвердити, що раніше там могла знаходитись колба фільтра холодного водопостачання?», «Чи є в квартирі АДРЕСА_8 сліди затоплення в місці вводу холодної та гарячої води?», «Чи є в квартирі АДРЕСА_6 сліди затоплення в цілому по квартирі?», «Чи є на сходовій клітці п`ятого поверху в шафі поверхового вузла обліку та розподілення води будинку АДРЕСА_3 сліди затоплення?», «На яких поверхах в шафах поверхового вузла обліку та розподілення води будинку АДРЕСА_3 сліди затоплення?», «Чи могла вода з квартири АДРЕСА_6 попасти в шафу поверхневого вузла обліку та розподілення води через місце вводу?», «Чи міститься на сходовій клітці п`ятого поверху в шафі поверхневого вузла обліку та розподілення води будинку АДРЕСА_3 . Захисників Вітчизни трап з сифоном?», «Яка ймовірна причина витоку води з шафи поверхового вузла обліку та розподілення води п`ятого поверху?», «Чи могла вода з шафи поверхневого вузла обліку та розподілення води п`ятого поверху попасти в квартиру позивача, яка знаходиться під квартирою АДРЕСА_6 », «Чи містяться сліди ремонту в шафі поверхового вузла обліку та розподілення води на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_3 ».

Апеляційний суд враховує, що питання про причини залиття квартири АДРЕСА_8 , що є безпосереднім предметом доказування, перелік заданих експерту питань не містить взагалі, а надаючи узагальнену відповідь про причини залиття квартири, експерт, вийшовши за межі поставлених питань, виходив із неможливості встановлення цього факту шляхом обстежень систем візуальними методами та припущення щодо аварійної поламки одного з елементів системи водопостачання, що знаходиться в поверховій шафі вузла обліку.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами відзиву на апеляційну скаргу, щовисновок містить графічні зображення (фотоматеріали) лише систем комунікацій водопостачання у шафі вузла обліку, що розташовані на сходовій клітці поверху, проте жодних графічних зображень (фотоматеріалів) систем комунікацій водопостачання, що розташовані в квартирі відповідача, він не містить, що давало б змогу мати наглядне підтвердження висновку у низці поставлених питань.

Судом першої інстанції надано правильної оцінки показанням свідків: ОСОБА_3 , який працював слюсарем-сантехніком і був залучений до складу комісії під час складання акту про залиття від 12 березня 2020 року; допитаний в судовому засіданні даний свідок пояснив, що 11 березня 2020 року о 08:30 піднявся до квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу, та побачив, що по всій квартирі була вода, а в коморі лопнула колба фільтра холодного водопостачання, встановленого власником квартири, при цьому від ремонтних робіт власник квартири АДРЕСА_2 усно відмовився; ОСОБА_6 , який, будучи чоловіком відповідача і мешканцем квартири АДРЕСА_2 , в судовому засіданні заперечував факт аварії в даній квартирі 11 березня 2020 року; ОСОБА_7 , який є знайомим відповідача і її чоловіка ОСОБА_6 , згідно показань якого 11 березня 2020 року він пив каву в квартирі відповідача, при цьому в квартирі було сухо, однак до всіх приміщень квартири, в тому числі до комори або до санвузла, свідок не заходив, а про відсутність фільтра води в квартирі йому стало відомо зі слів ОСОБА_6 .

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження завдання майнової шкоди та її розміру, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, яка полягає у незабезпеченні належного стану фільтру холодної води, наслідком чого стало залиття квартири позивача, а відповідач, в свою чергу, не спростував своєї вини в заподіянні шкоди позивачу.

Визначаючи розподіл тягаря доведення, судом враховано, що у такій категорії спорів позивач звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язаний довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій або бездіяльності.

Судом першої інстанції правильно встановлено і доводами апеляційної скарги не спростовано, що відповідач, заперечуючи наявність вини у заподіянні шкоди та її розміру, не надала суду належних та допустимих доказів на спростування цих обставин.

Доводи апеляційної скарги, що позивач в судовому засіданні не зміг повідомити, чому після затоплення він не зайшов до ОСОБА_1 в квартиру, а безпосередньо звернувся до ТОВ «Компанія Рембудшлях», висновків суду першої інстанції про наявність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу та обґрунтованість позовних вимог не спростовують, крім того, самі ці доводи спростовуються звукозаписом судового засідання від 20 серпня 2020 року, згідно якого позивачем на запитання представника відповідача надано відповідь, що чоловік ОСОБА_1 до квартири його не допустив.

Також є помилковими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що висновок експерта від 15 квітня 2020 року № 1297, наданий позивачем на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди, є неналежним доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, з посиланням на постанову від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19). Так, у даній постанові Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про неналежність та недопустимість доказу в зв`язку з тим, що у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд враховує, що наданий позивачем доказ звіт про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості права вимоги відшкодування матеріальних втрат, понесених внаслідок залиття квартири за адресою АДРЕСА_4 , складений 15 травня 2020 року ПП «Експертзабезпечення» дійсно не є висновком експерта в розумінні ст. 102, 106 ЦПК України, оскільки складений не судовим експертом, також цей висновок не містить застережень, що висновок підготовлено для подання до суду, та що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, отже даний доказ не відповідає процесуальним вимогам, які ставляться до висновку експерта, та підлягає загальній оцінці як письмовий доказ.

Наведені обставини були належно враховані судом першої інстанції, яким встановлено завдані позивачу збитки на підставі даного звіту про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт саме як загального письмового доказу, а не висновку експерта.

Звіт про незалежну оцінку майнових прав від 15 травня 2020 року за своїм правовим характером є звітом про оцінку майна, вимоги до якого встановлюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

При цьому поданий позивачем звіт містить інформацію про предмет доказування, а саме визначення збитків,за формою і змістом відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, що вказує на можливість його використання для визначення матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири, що і було правомірно зроблено судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що відповідач, маючи сумніви щодо належності звіту від 15 травня 2020 року як доказу, не погоджуючись з розміром шкоди, не була позбавлена можливості надати свої докази на спростування обставин, встановлених даним звітом,або звернутися до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, проте вказаним правом на свій розсуд не скористалася.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Компанія Рембудшлях» умисно склала акт про залиття від 12 квітня 2020 року, щоб уникнути відповідальності, є нічим не підтвердженими припущеннями та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням, переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.