КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-357/11 головуючий у суді І інстанції: Дутчак І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сушко Л.П., суддів - Сліпченка О.І., Суханової Є.М., розглянувши заяву головуючого судді Сушко Людмили Петрівни про самовідвід у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп»на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерформ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерформ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2022 року вказана цивільна справа визначена до розгляду головуючому судді Сушко Л.П. та суддям Сліпченку О.І., Гаращенку Д.Р.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 24 жовтня 2022 року у зв`язку з відсутністю відповідно до наказу голови суду судді Гаращенка Д.Р., проведено його заміну на суддю Суханову Є.М.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Гарант Ойл Групп» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М. рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року в частині вимог про стягнення майнової шкоди з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладені вище обставини, головуючий суддя Сушко Л.П. подала заяву про самовідвід, оскільки вона брала участь у вирішенні даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції та не може повторно брати участі у новому її розгляді справи після скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п.32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про самовідвід, передбачені пунктом першим частини першої статті 36 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення заяви головуючого судді Сушко Людмили Петрівни про самовідвід та передачу справи для визначення судді в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву головуючого судді Сушко Людмили Петрівни про самовідвід.

Цивільну справу за апеляційними скаргами за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп»на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2014 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерформ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статтею 41 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЄ.М. Суханова
О.І. Сліпченко