Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3736/22
Провадження 2-з/711/47/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацька Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Чорноіваненка Д.О.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Загребельної Н.І.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову внесеної в межах позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської Ради про встановлення опіки над малолітньою,

встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської Ради про встановлення опіки над малолітньою.

У межах даної позовної заяви позивач у заяві про забезпечення позову шляхом забов`язання вчинити дії та просить заборонити службі у справах дітей Черкаської міської ради виконувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.08.2022 за № 583 до вступу в законну силу рішення Придніпровського районного суду, заборонити відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області виконувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.08.2022 за № 583 до вступу в законну силу рішення Придніпровського районного суду.

У заяві повідомляє про те, що рішення виконавчого комітету прийнято не в інтересах дитини та створює передумови неможливості виконання рішення, яке може бути прийняте судом в рамках даної справи.

У заяві від 16.08.2022 позивач уточнив свої вимоги до заяви про забезпечення позову та просив заборонити виконувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.08.2022 за № 583 до вступу в законну силу рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/3736/22.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заперечення на заяву про забезпечення позову. У яких зазначається, що вона є матір`ю ОСОБА_4 . Має постійне місце проживання, достатній рівень заробітної плати, заощадження. З відповідачем у справі, її батьком, була домовленість та він мав погодження від неї та попередню домовленість про проживання її доньки з ним на час відпочинку в Україні. Вона не втрачала зв`язок з дитиною, мала телефонними розмови. Вважає, що донька перебуває під впливом її батька, відповідача у справі. У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа про позбавлення її батьківських обов`язків та відповідач подав у даній справі аналогічну заяву, у її задоволенні було відмовлено. Вважає, що позивач штучно створює судові спори, які є необґрунтованими з метою подачі однакових заяв про забезпечення позову через відмову у задоволенні заяв у інших справах. Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, порушують її права як матері та права виконавчого комітету, як особи, яка прийняла рішення в межах своїх повноважень.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат наполягали на задоволенні заяви. Повідомили, що на очах дитини відбуваються сварки та скандали, виклики поліції. Дитина не бажає бути з матір`ю з 13.07.2022, а зупинення рішення виконавчого комітету відбудеться в інтересах дитини. Додали, що рішення виконавчого комітету не скасоване на даний час.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат заперечували щодо задоволення заяви. Повідомили суд, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача та дідом її доньки ОСОБА_4 . Позивач свідомо вводить суд в оману тим, що повідомляє, що мати не надавала фінансову допомогу дитині, про те, що йому не відомо того, що мати подавала дозвіл своєму батькові, дідові своєї доньки. Зауважили, що дитина не була покинута. Вважають, що заява про забезпечення позову є не співмірною з заявленими позовними вимогами, також позивач не бажає віддати дитину матері та не бажає лишитися фінансової допомоги від своєї доньки.

Відповідач у свою чергу повідомила, що мала заробіток та дитина була забезпечена. Наразі вона діє в інтересах дитини, оскільки в країні війна і вона розглядає можливість поїхати з нею за кордон задля безпеки дитини. Додатково повідомила, що є громадянкою України, не має роботи та громадянства іншої країни.

Представник третьої особи заперечувала щодо задоволення заяви. Повідомила суд, що позивач не повідомив службу у справах дітей про існування дозволу від імені матері, тому було оформлено опікунство над дитиною Коли з`явилась мати дитини, дитина втратила статус дитини позбавленої піклування та опікунство було знято.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані ними докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Враховуючи вищезазначені положення ст.149,150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, забезпечення позову у спосіб, вказаний у заяві заявника, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та не передбачений відповідають вимогам закону, тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Суд, вважає, що у забезпеченні заявленого ОСОБА_1 позову щодо встановлення опіки на малолітньою, шляхом заборони Службі у справах дітей Черкаської міської ради, Відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області виконувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №583 від 02.08.2022 року до вступу в законну силу рішення Придніпровського районного суду у справі №711/3736/22, слід відмовити, оскільки, заявником не обґрунтовано підстав подачі заяви про забезпечення позову, необхідності забезпечення позову; заходу забезпечення з обґрунтуванням його необхідності, не наведено достатніх підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також заявником до заяви не долучено жодних доказів на підтвердження того, що дії відповідача мають на меті зашкодити інтересам неповнолітньої дитини, відповідач вчиняє дії, що пов`язані з вивезенням неповнолітньої дитини за кордон, що б також порушило права та інтереси дитини та відбувалось з порушенням законодавства, та те, що запропонований ним, захід забезпечення позову у подальшому забезпечить ефективне виконання винесеного судом рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 153, 247 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської Ради про встановлення опіки над малолітньою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст буде виготовлено 29.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька