Провадження № 2-з/760/563/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палладій Наталія Вікторівна про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В., в якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 22 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №396, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Одночасно з позовною заявою, до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею, 49,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку, передбаченому ст.37 та 38 ЗУ «Про іпотеку» до вирішення спору по суті.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 17 грудня 2018 року під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 подружжям було придбано квартиру, яку зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2

22 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 22 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №397, яким було передано в іпотеку відповідачу ОСОБА_3 належну йому та його дружині ОСОБА_2 на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності його згоди як чоловіка ОСОБА_2 на його укладення всупереч вимог ст.65 СК України, 578 ЦК України, ч.2 ст.6 ЗУ «Про іпотеку».

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 може звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що спричинить йому як співвласнику квартири майнову шкоду та унеможливить фактичне відновлення майнових прав. А відтак існує необхідність у забезпеченні позову. Своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав, оскільки, вказана квартира на даний момент може бути безперешкодно відчужена іпотекодержателем на користь третіх осіб за договором купівлі-продажу на підставі ст.38 ЗУ «Про іпотеку» або ж зареєстрована на праві власності за відповідачем на підставі ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В., в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 22 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №396, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також просить заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею, 49,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку, передбаченому ст.37 та 38 ЗУ «Про іпотеку» до вирішення спору по суті.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 може звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що спричинить йому як співвласнику квартири майнову шкоду та унеможливить фактичне відновлення майнових прав. А відтак існує необхідність у забезпеченні позову. Своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав, оскільки, вказана квартира на даний момент може бути безперешкодно відчужена іпотекодержателем на користь третіх осіб за договором купівлі-продажу на підставі ст.38 ЗУ «Про іпотеку» або ж зареєстрована на праві власності за відповідачем на підставі ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як встановлено судом із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 фактично лише припускає, що відповідач ОСОБА_3 може звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що спричинить йому як співвласнику квартири майнову шкоду та унеможливить фактичне відновлення майнових прав.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ускладнення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись статтями 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палладій Наталія Вікторівна про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова