Справа № 523/7955/22
Провадження №2/523/3853/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"11" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участі секретаря - Славинського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів, інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки 34 160,39грн. посилаючись на те що він за договором позики від 03.08.2020р. передав їй грошові кошти в розмірі 24470, а відповідачка в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язалась повернути їх в строк до 02.09.2020р., однак свої зобов`язання належним чином не виконала, грошові кошти не повернула. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 24470,00грн., інфляційні витрати на підставі ст.625 ЦК України за період з 03.09.2020р. до 11.05.2022р. в розмірі 6500,87грн. Крім того, позивач просить стягнути проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ за той же період в сумі 3189,52грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився. Направив заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення відповідачка за місцем своєї реєстрації відсутня. Про час та місце розгляду справи відповідачку булу сповіщено через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзив та/або пояснення по справі не надав.

В зв`язку з неявкою відповідача, відсутності відзиву на позовну заяву, за письмовою згодою позивача, розгляд справи проведений в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 03.08.2020р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 24470,00грн. ОСОБА_2 , в свою чергу, отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язалась їх повернути в строк до 03.09.2020р.

Факт укладання між сторонами договору позики, передачі грошових коштів у розмірі зазначеному вище, та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача копією договору та розписки від 03.08.2020р.

За твердженням позивача, в обумовлений сторонами в договорі строк, ОСОБА_2 позичені грошові кошти не повернула, прийняті на себе зобов`язання не виконала.

Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, згідно змісту якої за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Будь-яких належних даних про те, що ОСОБА_2 виконала прийняті на себе зобов`язання по виконанню договору позики від 03.08.2020р. матеріали справи не містять та такі не надані з боку відповідачки.

Отже, одностороння відмова ОСОБА_2 від повного виконання зобов`язання, яке виникло у неї за договором позики від 03.08.2020р. є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення процентів то такі не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку позики.

Як встановлено судом, сторонами не було погоджено виплату процентів, проте були погоджені строки повернення позики, зокрема до 02.09.2020р. Позивач просить стягнути проценти починаючи з 03.09.2020р.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позичання (02.09.2020р.) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка розглядається, вимоги ОСОБА_1 про стягнення процентів після 02.09.2020 року (закінчення строку позичання) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, згоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів з 03.09.2020р. не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак не підлягають задоволенню.

У ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у цій справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 інфляційні витрати за період з 03.09.2020р. до 11.05.2022р. в розмірі 6500,87грн.

Отже, такі витрати слід розраховати за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Сукупний індекс інфляції за період з вересня 2020р. по квітень 2022р. склав 126,57% , що в грошовому виразі від суми заборгованості (24470,0грн.) складає 6500,87грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 899,74грн. (30970,87грн. (загальна сума стягнення) х 100 : 34 160,39грн. (заявлена позивачем сума стягнення) = 90,66% ; 992,40грн. (сума судового збору) х 90,66% : 100).

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу то такі не підлягають задоволенню, так як в порушення ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.525,533,549,1054 ЦК України; ст.ст.12,13,76,137,141,259, 263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів, інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 24 470,00грн., інфляційні витрати в розмірі 6500,87грн., судовий збір в розмірі 899,74грн.

Решту позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 жовтня 2022р.

Суддя