Справа № 758/785/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Макарчук І.В.,

представника заінтересованої особи Дружиніна Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. звернулася до суду із вказаною заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої заяви виконавець зазначила, що на її виконанні перебуває виконавче провадження №60913666 щодо примусового виконання виконавчого напису №685, вчиненого 13.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А., про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРАГОН» грошових коштів у розмірі 1602422,73 грн. 17.01.2020 стягувач звернувся до неї із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, вказуючи на те, що 17.01.2020 між ним та ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» укладено Договір відступлення права вимоги №17/01.20, за яким ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» право вимоги за Договором купівлі-продажу заставної, на підставі якого вчинено виконавчий документ. З огляду на наведене, вказуючи на наявність правонаступництва, заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.01.2020 справу було передано на розгляд судді ОСОБА_2

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю ОСОБА_2 згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08.04.2021 звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Ухвалою судді Ковбасюк О.О. від 15.06.2021 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала.

Від представника заінтересованої особи ТОВ «ФК «АРАГОН» - адвоката Свірєпової А.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона вимоги приватного виконавця підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Дружинін Є.Є. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування поданого клопотання представник зазначив, що згідно з постановою приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. від 01.08.2022 виконавче провадження №60913666, в рамках якого подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, закрите на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на тій підставі, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого таке виконавче провадження було відкрите, визнано таким, що не підлягає виконанню згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31.01.2022, ухваленим у цивільній справі №758/153/20.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування поданої заяви приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. вказує на те, що у її провадженні перебуває виконавче провадження №60913666, відкрите на підставі виконавчого напису №685, вчиненого 13.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРАГОН» грошових коштів у розмірі 1602422,73 грн.

17.01.2020 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» було укладено Договір відступлення права вимоги №17/01.20, відповідно до якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» право вимоги за вказаним виконавчим написом.

Враховуючи наведене, приватний виконавець, посилаючись на ст. 442 ЦПК України, п.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», Розділ ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, просить замінити стягувача ТОВ «ФК «АРАГОН» його правонаступником ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД».

З`ясовуючи обґрунтованість таких вимог приватного виконавця, суд керується наступним.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Розділом VI ЦПК України чітко врегульовані процесуальні питання щодо виконання судових рішень в цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Положеннями статті 442 ЦПК України унормовані питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Стаття 442 ЦПК та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть застосовуватись до вимог про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса при відсутності виконавчого провадження за таким виконавчим документом.

Крім того, положення статті 442 ЦПК України поширюють свою дію виключно на заміну правонаступником сторони виконавчого провадження і лише за виконавчим листом.

Як встановлено судом, виконавче провадження №60913666 було відкрите приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. на підставі виконавчого напису №685, вчиненого 13.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРАГОН» грошових коштів у розмірі 1602422,73 грн.

Отже, виконавчим документом, на підставі якого відкрито вказане виконавче провадження, є виконавчий напис нотаріуса.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку не можуть бути застосовані правила статті 442 ЦПК України, оскільки положення вказаної статті регулюють питання заміни сторони виконавчого провадження виключно за виконавчими документами, виданими на виконання судових рішень.

Разом з тим, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться виконавчі написи нотаріусів.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності зазначені правові норми, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, питання заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса повинно вирішуватися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №826/7941/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі №822/1659/18.

У пункті 4.8 постанови від 14.11.2018 у справі № 906/515/17 Верховний Суд також звертає увагу суддів на те, що для визначення предметної юрисдикції вирішальне значення має суть оспорюваних дій, а не форма їх вираження.

Враховуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд приходить до висновку, що заява приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. про заміну сторони у виконавчому провадженні №60913666 є безпідставною та необґрунтованою та правові підстави для заміни стягувача у вказаному виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, відсутні.

Вирішуючи клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвоката Дружиніна Є.Є. про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд виходить із такого.

Як вбачається із наданої представником копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 01.08.2022 про закінчення виконавчого провадження, ВП №60913666 щодо примусового виконання виконавчого напису №685, вчиненого 13.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРАГОН» грошових коштів у розмірі 1602422,73 грн., закрите на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» із тих підстав, що згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31.01.2022, ухваленим у цивільній справі №758/153/20, вказаний виконавчий напис нотаріуса, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими доводи адвоката Дружиніна Є.Є. про те, що на час розгляду справи між сторонами відсутній предмет спору.

Водночас, судом приймається до уваги й наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10.04.2019 у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09.09.2020 у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як видно із матеріалів справи, рішення приватного виконавця про закриття виконавчого провадження №60913666, в рамках якого подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, було прийняте 01.08.2022, тобто предмет спору став відсутнім в ході судового розгляду поданої заяви.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі за клопотанням представника заінтересованої особи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 13, 81, 89, 255, 258-261, 442, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне найменування учасників справи:

- заявник - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, місцезнаходження: 04074, м. Київ. вул. Вишгородська, буд. 20/1;

- заінтересовані особи:

боржник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», місцезнаходження: м. Київ, вул. Козелецька, буд. 24, оф. 10, .

Повний текст ухвали складено 26.08.2022.

СуддяО. О. Ковбасюк