Справа № 740/3737/19
Провадження № 2-др/740/16/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Пулинець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Луєнка Юрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Луєнко Ю.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просив поновити процесуальний строк для подачі вказаної заяви та постановити додаткову ухвалу, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обгрунтування заяви посилається на те, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року залишено без розгляду зазначений позов ОСОБА_2 , у зв`язку з повторною неявкою позивачки без поважних причин. Оскільки відповідач поніс витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн., тому вважає, що вони підлягають стягненню з позивачки, враховуючи, що підставою залишення позову без розгляду є її недобросовісна процесуальна поведінка та зловживання процесуальними правами.

Крім того, про зазначену ухвалу суду стороні відповідача стало відомо лише 21.10.2021 року, що є підставою для поновлення процесуального строку для подачі даної заяви.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника заявника адвоката Луєнка Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона заперечила вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, зважаючи на їх безпідставність, а також вказала, що заявлений розмір правничої допомоги є явно завищеним і не відповідає реальності адвокатських витрат, враховуючи, що справа по суті судом взагалі не розглядалась. Справу просила розглянути за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 статті 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску цього строку поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції від 20.08.2021 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, була постановлена судом за відсутності сторін та їх представників. Копією супровідного листа суду від 20.08.2021 року підтверджується направлення сторонам копії вказаної ухвали суду, проте докази її отримання відповідачем чи його представником у справі відсутні. Відповідно до відмітки на заяві про отримання копії ухвали суду від 20.08.2021 року, зазначена ухвала отримана представником відповідача - адвокатом Луєнком Ю.В. 21.10.2021 року.

Таким чином, оскільки з урахуванням приписів ч.6 статті 272 ЦПК України, датою отримання стороною відповідача копії ухвали суду про залишення позову без розгляду є 21.10.2021 року, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу.

Положеннями ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), зазначивши у постанові від 27 червня 2018 року , що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача його представником долучено договір про надання правничої допомоги, адвокатом Луєнком Ю.В. Кошику О.М. від 24.02.2019 року, додаткову угоду № 2 від 16.08.2019 року до вказаного договору про погодження розміру гонорару, акт про надану правничу допомогу від 28.05.2020 року № 1 разом з додатком № 1 до нього, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру № 19/04/4/1 від 28.05.2020 року про оплату ОСОБА_1 15000 грн. гонорару адвокату.

Вказана сума була заявлена представником відповідача і в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат під час подачі відзиву на позов ОСОБА_2 .

У заяві ОСОБА_2 посилається на неспівмірність витрат на правничу допомогу реально виконаній адвокатом роботі по справі.

Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, яка фактично пов`язана із захистом майнових прав особи, враховуючи заперечення позивачки, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, виключивши з наданого адвокатом розрахунку суму 10000 гривень за участь в суді першої інстанції в якості представника відповідача, у зв`язку тим, що розгляд справи по суті судом не проводився, а судові засідання відкладались з різних підстав, а також зменшити вартість надання послуг по складанню, оформленню та подачі відзиву на 1000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 142ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Луєнка Юрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Поновити процесуальний строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні вимог представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Луєнка Юрія Васильовича в іншій частині, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя В.Г. Пантелієнко