Справа № 214/4259/22
2-н/214/1009/22
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у видачі судового наказу

30 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ТОВ «Житлосервіс-КР» Савчук С.С. звернувся до суду 30.08.2022 з заявою, в якій просить суд стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території, надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з серпня 2019 по серпень 2022 року, у розмірі 7 460,38 грн, інфляційні втрати у розмірі 719,54 грн, 3% річних у розмірі 217,52 грн, а також судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 5 статті 165 ЦПК України встановлено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимоги ч. 5 ст. 165 УЦПК України, 30.09.2022 судом отримано відповідь з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відповідно до якої боржник ОСОБА_1 знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, які звернулися із заявою або до яких пред`явлено вимоги, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Згідно ч. 4 ст. 24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі або вирішення питання про видачу судового наказу. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася. Процесуальне правонаступництво боржника у справах наказного провадження в силу його специфіки та характеру не передбачене.

Оскільки пред`явлення вимог до померлої особи, цивільна правоздатність якої на момент вирішення питання про видачу судового наказу припинена, виключає можливість видачі такого наказу, в той час як вимоги, які заявляє представник заявника, стосуються стягнення заборгованості, яка утворилась за спожиті житлово-комунальні послуги, відомостей про спадкоємців боржника та факт отримання спадщини ким-небудь зі спадкоємців в матеріалах справах немає, тому суд приходить до висновку, що за таких обставин у видачі судового наказу за вимогою ТОВ«Житлосервіс-КР» слід відмовити.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє заявника права пред`явити вимоги до спадкоємців у порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України, що є самостійним предметом доказування, а тому захист прав заявника має здійснюватися виключно в порядку позовного провадження шляхом пред`явлення позову до спадкоємців правонаступників споживача.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст.165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160-164, п. 4 ч. 1 ст. 165, ст.ст. 166, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя Сіденко С.І.