ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1285/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/4755/21 Категорія: 304020000 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Шульги П.М. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.07.2022 (повний текст складено 21.07.2022, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила:

- визнати недійсним договір дарування 5/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений 03.09.2018 державним нотаріусом Третьої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Олексієнко К. П., серія та номер 1-1506, з моменту його укладення;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №42818592 від 03.09.2018, прийняте вказаним державним нотаріусом Олексієнко К.П.;

- скасувати записи про право власності на вищезазначене нерухоме майно, внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Олексієнко К.П. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №42818592 від 03.09.2018.

В обґрунтування вказано на те, що за участю позивача та відповідача ОСОБА_2 відбулося 31.07.2018 ДТП.

30.07.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси винесено вирок у справі №712/14671/18, яким визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення волі. На підставі зазначеного вироку Соснівським районним судом м. Черкаси 06.02.2020 видано виконавчі листи №712/14671/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 200 000 грн., витрат на правову допомогу в сумі 5 700 грн., та окремий виконавчий лист від 04.03.2021 на суму 11 038,95 грн. про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

На виконання виконавчих листів Соснівським ВДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження: №61345656 від 24.02.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 200 000 грн.; №61345782 від 24.02.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу 5 700 грн.; №64763738 від 10.03.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 21038,95 грн.

Починаючи з 24.02.2020 виконано тільки одне виконавче провадження №61345782 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу 5700 грн., про що державним виконавцем 18.11.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що рахунки у боржника відсутні, нерухоме майно відсутнє, транспортні засоби відсутні. Станом на теперішній час виконавчі листи є невиконаними у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

28.08.2018 Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано право власності на 5/6 частини квартири АДРЕСА_2 за відповідачем ОСОБА_2 . Підстава виникнення права власності: договір міни, серія та номер: 19194, виданий 19.12.2003, видавник: приватний нотаріус Черкаського МНО Романій Н.В., розмір частки 2/3, власник ОСОБА_2 ; 1/6 частину зазначеної квартири за ОСОБА_4 , 1/6 частину зазначеної квартири за відповідачем ОСОБА_3 .

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що сформована за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №101, 03.09.2018 з ОСОБА_3 було укладено договір дарування частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , а саме 5/6 частини квартири. Договір дарування було зареєстровано Третьою Черкаською державною нотаріальною конторою.

Отже 03.09.2018 відповідач ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 частину квартири. Остання є матір`ю ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 знав про невідворотність покарання за вчинене ДТП, подання позову потерпілою та припускав можливість негативних наслідків для себе в разі його задоволення, отже, враховуючи дату укладення договору дарування, відчуження частки квартири відбулося для уникнення відповідальності, зокрема, недопущення звернення стягнення на нерухоме майно, що свідчить про наявність підстав для визнання такого правочину недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.07.2022 позов у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що позивач не довела свої позовні вимоги та не надала доказів, які б свідчили про фіктивність укладеного договору та необхідність визнання його недійсним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Шульга П.М. подав 25.08.2022 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги. Вказує, що суд належним чином не дослідив письмові докази, зокрема, вирок суду стосовно відповідача ОСОБА_2 , згідно якого досудове розслідування розпочалося 31.07.2018. Відповідь департаменту про час укладення оспорюваного договору після початку досудового розслідування. ОСОБА_2 був власником частини спірної квартири з 19.12.2013, інформацію перенесено у новий реєстр 28.08.2018, а спірний договір уклав 03.09.2018, тобто понад 5 років не вчиняв дій щодо свого майна та відчужив його лише після ДТП з позивачем. Обидва відповідачі зареєстровані за однією адресою. Судом також не надано належної оцінки правовим обґрунтуванням доводів щодо фіктивності укладеного договору.

Відзиву на дану скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 31.07.2018 сталася ДТП за участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2019 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши відносно нього іспитовий термін 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 21 038,95 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20.01.2020 вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2019 змінено в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 . Збільшено розмір моральної шкоди з 50 000 грн. до 200 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 700 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В решті вирок залишено без змін.

На виконання зазначено вироку та ухвали суду Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчі листи.

Соснівським ВДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження: №61345656 від 24.02.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 200 000 грн.; №61345782 від 24.02.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 5 700 грн.; №64763738 від 10.03.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 21038,95 грн.

18.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61345782 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 5 700 грн. у зв`язку зі сплатою.

Інші два виконавчі провадження на даний час не завершені та перебувають в процесі виконання.

Відповідач ОСОБА_2 03.09.2018 уклав зі своєю матір`ю ОСОБА_3 договір дарування, яким подарував належні йому на праві власності 5/6 частин квартири АДРЕСА_2 , що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що сформована за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №101.

Позивач вважає, що вказаний договір дарування був укладений з метою уникнення відповідальності, зокрема, недопущення звернення стягнення на належне відповідачу нерухоме майно, що є недобросовісними діями та зловживанням правом, у зв`язку з чим спірний договір дарування має бути визнаний недійсним на підставі ст. 234 ЦК України, оскільки він не був спрямований на настання реальних правових наслідків, а мав на меті уникнення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Такими є фактичні обставини у справі, встановлені судом.

Правовідносини, наявні на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач посилався на те, що оспорюваний правочин (договір дарування) вчинений відповідачем без наміру створення правових наслідків, а з метою уникнення стягнення коштів за рішенням суду.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц зазначила, що «Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК, ВС у постанові від 24.07.2019 у справі №405/1820/17 урахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 (дарувальник) подарував своє нерухоме майно на підставі спірного договору дарування своїй матері ОСОБА_3 у вересні 2018 року.

Представник позивача пояснив суду апеляційної про те, що позовну заяву в рамках кримінального провадження ОСОБА_1 подала в листопаді 2018 року, тобто після пред`явлення ОСОБА_2 підозри, що не заперечувалося стороною відповідача.

При цьому право вимоги до відповідача ОСОБА_2 у позивача у справі щодо стягнення коштів виникло після набрання законної сили 20.01.2020 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2019, відтак, не можна стверджувати про те, що спірний договір дарування сторонами був укладений для того, щоб унеможливити звернення стягнення на майно боржника, адже на час його укладення у вересні 2018 року дарувальник не знав про наявність у нього обов`язку щодо сплати коштів позивачу у справі.

Отже зазначений правочин не можна кваліфікувати, як такий, що укладений внаслідок зловживання правом, що є підставою для визнання його недійсним як фіктивного, про що помилково вказує скаржник у поданій апеляційній скарзі.

Таким чином спір у справі судом першої інстанції вирішено вірно.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив письмові докази, зокрема, вирок суду стосовно відповідача ОСОБА_2 , згідно якого досудове розслідування розпочалося 31.07.2018, апеляційним судом відхиляється, адже самий по собі початок досудового розслідування певного кримінального правопорушення щодо особи не обумовлює визнання її винною в його вчиненні, що матиме місце лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Вказівка скаржника на те, що ОСОБА_2 понад 5 років не вчиняв дій щодо свого майна та відчужив його лише після ДТП з позивачем, також не свідчить про помилковість рішення суду першої інстанції в цій справі, адже власник вільний у розпорядженні своїм майном - ч.1 ст.316 ЦК України, а саме лише виникнення ДТП без встановлення судовим рішенням вини особи в його вчиненні не свідчить про виникнення обов`язку по сплаті коштів на користь потерпілого у разі наявності спору щодо таких обставин.

Посилання скаржника на те, що обидва відповідачі зареєстровані за однією адресою не свідчать про обмеження власника у праві розпоряджатися своєю власністю на користь інших осіб за відсутності до цього законодавчо визначених заборон.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.07.2022 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги, витрати по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.07.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним- залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору за перегляд цієї справи апеляційним судом залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 21.09.2022.

Суддя-доповідач

Судді