Справа № 344/6714/22
Провадження № 2/344/2386/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Пастернак І.А.,

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по заборгованих аліментах

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по заборгованих аліментах, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2006 року до 27.08.2007 року. Від шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні позивачки. На утримання дочки з відповідача рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.09.2006 року у справі No2-2481, з 28.08.2006 р. стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист від 29.09.2006 р. у справі N2-2481 знаходиться на виконанні в Снятинському відділі ДВС y Коломийському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Колишній чоловік позивачки постійно несвоєчасно сплачує аліменти, в результаті чого неодноразово утворювалась величезна заборгованість, що підтверджується листом Снятинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 15.06.2018 р. No12.10-26/5828, повідомленням старшого державного виконавця від 15.06.2018 р. No12.10-26/5826 про право звернення до правоохоронних органів для притягнення боржника до кримінальної відповідальності згідно ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів, розрахунком заборгованості по аліментах від 15.06.2018 року, розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2481 вд 29.09.2006 року. Просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасні сплачені аліменти за період з 28.08.2006 року до 28.02.2022 року у розмірі 27231,06 грн.

21.07.2022 року відповідач подав заяву про заперечення вимог по позовній заяві від 08.06.2022 року. В якому зазначив, що за період 2022 року, станом на 08.06.2022 року справно, без порушень, вносилась плата по аліментах, та враховуючи ті дані та розрахунок виконавчої служби, станом на 01.05.2022 року, поточна заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а переплата становила 20,38 грн. (тобто немає межі, яку не повинна б перевищувати пеня), та відсутність періодичності по справі, то в такому випадку позов являється безпідставним. Просив в задоволення позові відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, подав заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.08.2007 року шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на вихованні матері (а.с.15).

Відповідно до виконавчого листа, з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.08.2006 і до досягнення нею повноліття (а.с. 16).

Як вбачається з повідомлення державного виконавця від 15.06.2018 року №12.10-26/5828, та розрахунку про розмір заборгованості з аліментів за виконавчим листом №2-2481 від 27.09.2006 року від 15.06.2018 року №12.10-26/5727 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.06.2018 року складає 24 490,50 грн. (а.с.19 зворотна сторона, 20).

Разом з тим, згідно розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2481 від 29.09.2006 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.05.2022 відсутня (а.с.21).

Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З аналізу вказаної норми вбачається, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За змістомст.549 ЦК України,неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Сімейний кодекс України не передбачає випадків коли вина платника аліментів виключається, у такому випадку підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1 статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості, про що у своєму правовому висновку зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що правова природа відповідальності у вигляді пені за змістом ст. 196 СК України така, що настає у разі винних дій боржника, направлених на ухилення від виконання рішення суду по сплаті аліментів, що призвели до виникнення заборгованості, а не за ухилення від виконання самого обов`язку по утриманню дитини, в діях відповідача відсутня така винна поведінка, оскільки вона не підтверджується доказами в справі.

Крім того, як вбачається з розрахунку зі сплати аліментів, на момент звернення позивачем до суду з даним позовом у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Суд вважає, що докази наявності вини відповідача, які б свідчили про його свідоме ухилення від сплати аліментів за рішенням суду, в справі відсутні.

Відтак суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, та на підставі п.3ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, враховуючи приписи ч.6ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст. 180, 181,184, 187,194, 196 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК , суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по заборгованих аліментах відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.