Справа № 369/8224/22
Провадження №2/369/4981/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.

вивчивши матеріали заяви заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» «Андере Ріхтінген», про стягнення грошових коштів.

13.09.2022 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать ТОВ «КУА «Андере «Ріхтінген», ), що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого нециверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта 3» (код за ЄДРСР23300420) в розмірі суми стягнення 150 692 (сто п`ятдесят тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 03 копійки до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 02 вересня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області подано позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (Код ), що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «АкінітаЗ», (код за ЄДРСР23300420) про стягнення заборгованості у розмірі 150 692 (сто п`ятдесят тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 03 копійки.

17 жовтня 2018 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», (надалі - Продавець, Відповідач), що має ліцензію (рішення НКЦПФР № 739 від 12.07.16 р.) на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність управління активами), строк дії з 26.08.2016р. - необмежений, що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта 3» (код ЄДРІСІ 23300420) від іменні якого на підставі нотаріальної довіреності від 26.09.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 4066, - діє ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) (надалі - Покупець, Позивач) укладено Договір № 64494-А/З купівлі- продажу деривативу від 17.10.2010 року (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2 Договору, за цим Договором Продавець зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити Дериватив з наступними характеристиками: Форвардний контракт №64491-А/З від 17.10.2018р.; вид деривативу: з поставкою базового активу; форма існування: документарна; Продавець за форвардним контрактом: ТОВ «Крюківщина» ( «ТОВ «Житловий комплекс «НОВІ ЖУЛЯНИ»), ; дата укладення:17.10.2018р.; базовий актив дериватив: майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ; строк дії форвардного контракту: до виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі Форвардного контракту; строк виконання зобов`язань за деривативом: до виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі Форвардного контракту; дата реєстрації деривативу на товарній біржі: 17.10.2018 р.; кількість штук: 1 (один).

Згідно п. 3.1. Договору встановлено, що на дату укладання Договору Сторони визначили цінну Договору у розмірі 140 650 (сто сорок тисяч шістсот п`ятдесят) гривень оо копійок без ПДВ відповідно до п, 196.1.1 ст. 196 ПК України, що є еквівалентно 5 626 (п`ять тисяч шістсот двадцять шість) доларів 00 центів США.

Пунктом 3.2. Договору, сторони дійшли згоди, що Покупець сплачує Продавцеві Ціну Договору за цим Договором шляхом перерахування платежу на банківський рахунок Продавця: р/р НОМЕР_2 у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 300711.

Згідно п. 5.1. Договору, Продавець зобов`язується передати Покупцю Дериватив з моменту підписання цього Договору шляхом укладення Акту прийому-передачі деривативу.

Відповідно до п. 8.1. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання чи лежне виконання положень цього Договору відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 8.4. Договору встановлено, що відмова Покупця від виконання цього договору, вчинена Покупцем письмово та надіслана Продавцеві у будь-який момент строку дії Договору, реалізується через підписання Сторонами Додаткової угоди про розірвання Договору.

Позивач у повному обсязі виконав всі без виключення умови Договору та сплатив грошові кошти у сумі 140 650 (сто сорок тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок без ПДВ.

Однак, Відповідач порушив умови Договору, у зв`язку з чим Позивач звернувся до Відповідача з Повідомлення від 08.11.2021 року про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу № 64494-А/З від 17.10.2018 р., та Форвардного контракту № 64494-А/З від 17.10.2018р., а також з заявою від 08.11.2021 року про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу № 64494-А/З від 17.10.2018 р. на підставі п. 8.4. Договору та повернення внесених грошових коштів.

08 листопада 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», (надалі - Продавець), що має ліцензію (рішення НКЦПФР № 739 від 12.07.16 р.) на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність управління активами), строк дії з 26.08.2016 р. - необмежений, що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта 3» (код ЄДРІСІ 23300420) від іменні якого на підставі нотаріальної довіреності від 20.05.2021 року, посвідченої директором ТОВ «КУА «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» Макаровим Д.Є., зареєстровано в-реєстрі за № б/н, - діє ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) укладено Додаткову угоду до Договору № 64494-А/З купівлі-продажу Деривативу від 17.10.2018 року (надалі - Додаткова угода про розірвання).

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди про розірвання встановлено, що сторони дійшли згоди розірвати Договір купівлі-продажу деривативу № 64494-А/З від 17.10.2018 року, 08.11.2021 року.

Згідно п. 2 Додаткової угоди про розірвання передбачено, що сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів Покупцю в розмірі 140 650 (сто сорок тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок без ПДВ, на рахунок: UA1086158, Банк одержувач: АТ Приват Банк, отримувач: ОСОБА_1 , призначення платежу: «Повернення коштів згідно договору купівлі-продажу деривативу №64494-А/3 від 17.10.2018 року».

Пунктом 3 Додаткової угоди про розірвання зазначено, що сторони дійшли взаємної згоди, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди.

Керуючись п. 4 Додаткової угоди про розірвання, ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, укладена в двох примірниках однакової юридичної сили, по одному для кожної із Сторін і становить невід`ємну частину Договору 64494- А/З купівлі-продажу деривативу від 17.10.2018 року.

Строк зазначений в п. З Додаткової угоди до Договору 64494-А/З купівлі продажу /деривативу від 08.11.2021 року про розірвання закінчився 08.05.2022 року, а грошові кошти не поверненні, що призводить до повторного порушення зі сторони Відповідача.

Крім того, Позивач вже передав (повернув) Відповідачу дериватив, що підтверджується Додатковою угодою до Договору купівлі-продажу деривативу №64494-А/3 від 08.11.2021, Акту прийому-передачі (повернення) Деривативу від 08.11.2021р., а тому, Відповідач вільно розпоряджається предметом договору купівлі - продажу деривативу, як видно з посилання https://novi-zlnilyany.coxn.Ua/#next провадить реалізацію квартир, зокрема, за усним твердженням менеджера відділу продажу, намагаються продати і квартиру, що була об`єктом договору з Позивачем.

Варто зазначити, що Відповідачем вчиняють послідовна неправомірна поведінка, яка порушує договірні зобов`язання та проявляється в тому, що ними було порушено договірні умови щодо строків побудови квартири Позивача, що стало підставою для розірвання договору, та те, що навіть, запропонувавши Позивачеві позасудове врегулювання спору укладенням Додаткової угоди від 18 листопада 2021 року до Договору №64494-А/3 купівлі - продажу деривативу від 17 жовтня 2018 року та прийнявши зобов`язання повернути кошти Позивачу до 08 травня 2022 року (що становить 180 календарних днів від дати укладення), знову, вкотре, порушили зобов`язання перед Позивачем.

Враховуючи обставини справи, вважаємо, що укладенням додаткових угод Відповідач намагається завести їх оману Позивача, затягнути фактичне повернення грошових коштів Позивачу та взагалі перед собою не ставить цілі, щодо повернення грошових коштів Позивачу.

Отже, на думку позивача є необхідним та доцільним з метою захисту прав останнього та подальшого реального виконання майбутнього рішення суду накласти арешт грошові кошти на рахунках відповідача в межах сум, сплачених останнім позивачем.

Вважають дані обставини достатніми для задоволення заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за№ 9від 22.12.2006«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів що на ім`я відповідача відкриті рахунки в банківських установах, зазначивши найменування банківської установи та номер рахунку, не надано доказів, що накладення арешту на грошові кошти на рахунках, на які просить накласти позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: А.Я. Волчко