ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5863/22 Справа № 216/4372/21 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/4372/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Бадалян Н.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довбня Олександр Володимирович, на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 15.06.2018 року. Шлюб був зареєстрований Центрально-Міським районним в м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 351.

Сторони спільних дітей не мають.

Сторони припинили підтримувати сімейні відносини у 2020 році. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні звички, різні інтереси, різні погляди на сімейне життя, було також присутнє домашнє насильство. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння, довіри, поваги, без чого неможливе існування сім`ї.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають, відповідачка вже мешкає з іншим чоловіком.

Між сторонами є спір щодо поділу сумісного майна, який буде вирішуватися окремо.

Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачкою недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб, стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.06.2018 року Центрально-Міським районним в м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, за актовим записом № 351.

Після розірвання шлюбу залишено відповідачці прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_3 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довбня О.В., просить скасувати рішення суду та постановити рішення, яким зупинити розгляд справи та надати час на примирення шість місяців.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повідомив відповідачку ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, чим позбавив її доступу до правосуддя та можливості захистити свої права та законні інтереси. Наполягає на тому, що заява, в якій вона звертається до суду підробка, її чоловік теж не писав ніяких заяв до суду про підтримання позову, оскільки вони обидва знаходяться у державі Ізраїльі чоловік нічого їй не казав про такі обставини. Зазначає, що з цього приводу вона має намір звернутися до відповідних правоохоронних органів та буде просити суд призначити почеркознавчу експертизу.

Зазначає, що, згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, а їх шлюб не тільки можна, але й потрібно зберегти, оскільки вони мешкають разом, що свідчить про те, що їм потрібен час на примирення.

Відповідачка ОСОБА_2 переконана у тому, що вони з чоловіком знайдуть порозуміння та примиряться для продовження шлюбних відносин та сім`ї.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Палій Є.А., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Довбня О.В., будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 62 - 65), в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Акімову М.Д., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши дійсні мотиви розлучення та фактичні взаємини подружжя, суд першої інстанції дійшов висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довбня О.В., обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено судове засідання у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 07 грудня 2021 року (а.с. 15).

Адвокат Довбня О.В., діючи від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 07.12.2021 року (а.с. 23-26).

07 грудня 2021 року судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 09 березня 2022 року (а.с. 27).

09 березня 2022 року судове засідання теж не відбулося, та розгляд справи відкладено на 07 липня 2022 року, без зазначення причин (а.с. 29).

27 червня 2022 року на електронну адресу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла копія заяви, підписана ОСОБА_2 , згідно якої остання просить суд розглядати справу за її відсутності та зазначає, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 і просить їх задовольнити (а.с. 32-33).

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що дане звернення було направлено не через систему «Електронний суд», а в електронному вигляді на електронну пошту суду та не містить електронного цифрового підпису.

Згідно із ч. 5, ч. 6, ч. 8 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 711/6290/19 (провадження № 14-19зц20) зроблено правовий висновок про те, що якщо процесуальний документ надійшов на офіційну електронну поштову скриньку суду, підписано кваліфікованим електронним підписом, про що в матеріалах справи міститься довідка суду, то він вважається підписаним відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо підпису електронним цифровим підписом заяви ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 32-33), суд першої інстанції не мав правових підстав приймати вказану заяву до уваги.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про повідомлення відповідачки ОСОБА_4 про призначення справи до розгляду на 07 липня 2022 року.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Право відповідачки ОСОБА_2 знати про час і місце судового засідання, що є складовою права на доступ до правосуддя, передбачене статтею 6 Конвенції, в даному випадку було дотримано не у повній мірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідачки ОСОБА_2 , без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 цього Кодексу документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Встановлено, що 15.06.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Центрально-Міському районному в м. Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 351.

Сторони спільних дітей не мають.

Сторони припинили підтримувати сімейні відносини у 2020 році, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та наполягає на розірванні шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 не бажає надалі перебувати в цьому шлюбі, а збереження сім`ї суперечить його інтересам.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте, завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї, не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує що не бажає примирення. На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що категорично заперечує проти розірвання шлюбу, тому вважає, що суд передчасно дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, враховуючи, що у справі було ухвалено рішення, у її відсутності, вказала, що вона була позбавлена можливості надати свої заперечення про розірвання шлюбу та просила надати строк на примирення, який судом першої інстанції не надавався.

Стаття 111 СК України дійсно передбачає право суду вжити заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Разом з тим, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Як встановлено колегією суддів, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у липні 2021 року, тобто з часу ініціювання ним питання про розірвання шлюбу минуло більше року та до цього часу сторони не примирилися та позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Колегія суддів, враховуючи ту обставину, що примирення сторін протягом більш ніж одного року не відбулося, приймаючи до уваги вимоги закону, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, не вбачає необхідності надавати сторонам додатковий строк на примирення.

При цьому, колегія суддів враховує, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, подальше спільне проживання буде суперечити інтересам сторін.

З урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що відповідачка не погоджується із розірванням шлюбу з позивачем, оскільки має на меті зберегти шлюбні відносини.

Слід зазначити, що незгода відповідачки з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому колегія суддів стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений ним при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довбня Олександр Володимирович, задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 15.06.2018 року Центрально-Міським районним в м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, за актовим записом № 351.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці ОСОБА_2 прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: