Справа № 405/5965/21
Провадження № 2-з/405/99/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/5965/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Черкаська обласна прокуратура про стягнення боргу та визнання недійсними договори дарування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його (позивача) користь 85 439, 45 доларів США як борг за договором позики від 15.08.2013 року; визнати недійсними договори дарування, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : від 22.02.2014 року щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 та від 24.02.2014 року щодо будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; та будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що 15 серпня 2013 року він надав ОСОБА_2 позику у сумі 65 000,00 доларів США, про що був складений відповідний договір та розписка, та за умовами якого (договору) ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику частинами, в наступному порядку та термін: 20 000,00 доларів США до 01.10.2014 року; 20 000,00 доларів США до 01.07.2015 року; 25 000,00 доларів США до 01.06.2016 року. Крім того, 30 жовтня 2014 року було укладено додаткову угоду, за якою ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику у повному розмірі до 01.02.2017 року. Проте, станом на 09.08.2019 року ОСОБА_2 повернув лише 27 500,00 доларів США та на сьогоднішній день борг становить 37 500,00 доларів США, а загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за договором позики з урахуванням процентів від простроченої суми становить 85 439,45 доларів США. Крім того, позивач зазначив, що на підставі договорів дарування, 22 лютого 2014 року ОСОБА_2 подарував своїй дружині ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а 24 лютого 2014 року, - будинок за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, ОСОБА_2 уклав зазначені договори дарування після отримання позики з метою унеможливлення звернення стягнення на майно у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення позики, при цьому, уклавши зазначені договори дарування, відчуживши все належне йому майно після отримання позики, ОСОБА_2 діє очевидно недобросовісно та зловживає правами, оскільки вчинив оспорювані договори дарування, які порушують його (позивача) майнові інтереси і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника при ухиленні від сплати заборгованості, поряд з цим, іншого майна у ОСОБА_2 не має, крім того, з Реєстру судових рішень йому (позивачу) стало відомо, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - розірвано. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що не накладення арешту на квартиру по АДРЕСА_1 та будинок по АДРЕСА_2 може ускладнити та унеможливити ефективний захист його ( ОСОБА_1 ) прав та інтересів, у зв`язку з активними діями відповідача ОСОБА_2 щодо приховання майна від можливого стягнення у зв`язку з наявною значною заборгованістю за договором позики. Вказав, що накладення арешту на нерухоме майно, договори дарування якого оскаржуються в судовому порядку, не тягне за собою заподіяння збитків для відповідачів та відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

При цьому, подана позивачем заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, при цьому, згідно з ч. 3 зазначеної статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Судом встановлено, що предметом поданого позивачем ОСОБА_1 позову є, зокрема, вимога майнового характеру: стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його (позивача) користь заборгованість за договором позики від 15 серпня 2013 року в розмірі 85 439, 45 доларів США.

Підставою позову позивач зазначив на те, що відповідно до складеної відповідачем ОСОБА_2 розписки від 15 серпня 2013 року про отримання позики у розмірі 65 000,00 доларів США, а також додаткової угоди від 30 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти, а також сплатити відсотки за користування позикою в строк до 01 лютого 2017 року, однак, у зазначений термін, відповідач, зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, кошти не повернув, при цьому, на час отримання позики відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подружжям, відповідно отримання позики здійснювалося за погодженням та з відома другого з подружжя та в інтересах сім`ї.

Крім того, з заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається, що позивач обрав вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; та будинок за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого (нерухомого майна) є відповідач ОСОБА_3 .

Необхідність вжиття заходу забезпечення позову обраним вище способом, в заяві позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що після отримання позики відповідач ОСОБА_2 уклав з відповідачем ОСОБА_3 , яка на даний час є його колишньою дружиною, договори дарування, за якими відчужив зазначені вище об`єкти нерухомого майна з метою унеможливлення звернення на них стягнення, у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення позики.

З аналізу положень статті 150 ЦПК України слідує, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача).

При цьому, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта та щодо суб`єкта від 09.08.2021, 10.08.2021 та від 02.11.2022 року, встановлено, що в Державному реєстрі є наявною актуальна інформація про право власності на об`єкт нерухомого майна, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: квартира; Адреса: АДРЕСА_1 ; Тип права власності: право власності; Дата, час державної реєстрації: 22.02.2014 09:42:54; Державний реєстратор: приватний нотаріус Тєрєхова Світлана Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округу, Кіровоградська обл.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11111490 від 22.02.2014 09:49:32, приватний нотаріус Тєрєхова Світлана Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округу, Кіровоградська обл.; Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 568, виданий 22.02.2014, видавник: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхова С.В.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/1; Власники: ОСОБА_3 .

Також, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.08.2021, 10.08.2021 та від 02.11.2022 року, встановлено, що в Державному реєстрі є наявною актуальна інформація про право власності на об`єкт нерухомого майна, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; Об`єкт нерухомого майна: житловий будинок; Адреса: АДРЕСА_2 ; Тип права власності: право власності; Дата, час державної реєстрації: 24.02.2014 16:16:27; Державний реєстратор: приватний нотаріус Тєрєхова Світлана Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округу, Кіровоградська обл.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11146328 від 24.02.2014 16:20:24, приватний нотаріус Тєрєхова Світлана Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округу, Кіровоградська обл.; Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 585, виданий 24.02.2014, видавник: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхова С.В.; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/1; Власники: ОСОБА_3 .

Окрім того, як вбачається з зазначених інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, попередньо право власності на об`єкти нерухомого майна було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , зокрема: квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, 2821, 17.11.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального оккругу Письменною Л.І.; будинок АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, 612, 09.11.2001 року, Кіровоградський виконком міської ради.

Крім того, як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2020 року (справа №405/9099/19), позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.12.2004 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 679 - розірвано.

Також, згідно з отриманою судом в порядку п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України інформацією судом також встановлно, що місце проживання відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », з 24.04.2018 року зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно чи продати його.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, приймаючи також до уваги, що між сторонами існує спір майнового характеру про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 85 439,45 доларів США, враховуючи також, що до вирішення спору в суді відповідач ОСОБА_3 має об`єктивну можливість відчужити об`єкти нерухомого майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, може свідчити про можливе порушення законних прав та інтересів позивача та відповідно вчинення відповідачами дій, направлених на ухилення від можливого виконання рішення суду, та є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, на підставі чого та з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкти нерухомого майна квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 568 від 22.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., а також житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 585 від 24.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., в межах заявленої позивачем ціни позову, яка становить 85 439,45 доларів США.

При цьому, обставин, передбачених ч.ч. 4-12 ст. 150 ЦПК України, які б перешкоджали застосування такого виду забезпечення позову, чи обставин, які б свідчили про порушення прав інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - судом не встановлено.

Разом з тим, з метою недопущення порушення майнових прав відповідачів останнім слід роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 158 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим чи скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.149, 150, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/5965/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Черкаська обласна прокуратура про стягнення боргу та визнання недійсними договори дарування,- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 405/5965/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Черкаська обласна прокуратура про стягнення боргу та визнання недійсними договори дарування, шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна:

квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 568 від 22 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В.;

житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 585 від 24 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., -

в межах заявленої ціни позову, яка становить 85 439,45 доларів США.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дата постановлення ухвали 22.11.2022 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова