Справа № 604/731/22
Провадження № 2/604/333/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

у с т а н о в и в :

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом та просила визнати поважними причини пропущення строку для подання заяви для прийняття спадщини і визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилася спадщина. Згідно із заповітом, складеним на її ім`я та посвідченим секретарем виконкому Богданівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 02.11.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 51, позивачка є спадкоємцем майна померлої. У серпні 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про прийняття спадщини, але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки пропустила встановлений законом строк для звернення з такою заявою. Позивачка зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживає в іншому населеному пункті, про існування заповіту дізналася лише у серпні 2022 року, отримала його дублікат у сільській раді та звернулася до нотаріуса.

Позивач та її представник до суду не з`явилися.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Максимівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №16.

Згідно з довідкою №159 від 01 червня 2021 року, виданою виконкомом Підволочиської селищної ради, на час смерті ОСОБА_2 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею в житловому будинку зареєстрованих осіб не було.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 02 листопада 2015 року, посвідчений секретарем виконкому Богданівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 02.11.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 51, за яким ОСОБА_2 все своє майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, та все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

В серпні 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про прийняття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Колодійчак Н.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Звертаючись з цим позовом позивачка посилалася на те, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки не проживала разом зі спадкодавицею, про наявність заповіту дізналася лише в серпні 2022 року.

На підтвердження своїх доводів позивачкою надано: витяг з реєстру територіальної громади, згідно з яким ОСОБА_1 з 28.02.2014 проживає в АДРЕСА_2 ; довідку Підволочиської селищної ради №159 від 01.06.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 . Позивачкою отримано дублікат заповіту 15.08.2022.

Згідно зі статтею 1233 статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка непереборною обставиною, яка перешкоджала їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки вона постійно проживає на території іншого району, про існування заповіту не знала.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що позивачкою надано докази на підтвердження своїх вимог щодо поважності причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку і ці докази суд визнає достатніми для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В оцінці спірних правовідносин суд також виходить з того, що у позовній заяві ОСОБА_1 зокрема зазначала, що вона не проживала зі спадкодавцем, а нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, не вчиняв дій щодо розшуку і повідомлення її як спадкоємця за заповітом.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Вирішуючи спір у цій справі судом враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк терміном два місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сіянко