Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3845/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, про визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на будинок.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача ОСОБА_2 , які були співвласниками садибного (індивідуального) житлового будинку по АДРЕСА_1 і володіли частками по 1/2 кожний. Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, яку прийняли в рівних долях позивач ОСОБА_1 , його мама ОСОБА_2 та сестра позивача - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_1 частки в будинку розподілилися наступним чином: позивач-син ОСОБА_1 - 1/6 частки; дочка ОСОБА_4 - 1/6 частки; дружина ОСОБА_2 - 1/6 + 1/2 = 2/3 частки. ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 2/3 частину житлового будинку, яку прийняв вже одноосібно тільки позивач ОСОБА_1 по заповіту, який за життя спадкодавець склала на його користь. Сестра позивача ОСОБА_4 , яка є власницею 1/6 частин, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Її частку прийняли її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте даний позов не стосується іншої 1/6 частки, питання про викуп залишкової частки буде вирішуватись в позасудовому порядку з племінниками позивача. ОСОБА_1 все життя проживає і зареєстрований у спадковому будинку (підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання), а тому вважається, що він прийняв спадщину як за батьком, так і за матір`ю. У зв`язку з цим позивач став власником спадкового майна на 5/6 частину, а саме житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Відповідно до листа-відмови державного нотаріуса - видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У зв`язку з тим, що за життя ані матір, ані батько позивача не зверталася ні до сільської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне їй нерухоме майно, у позивача виникла необхідність визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої проти вимог позивача заперечень не має та клопоче про розгляд справи у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предмет спору стосується 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконкому Великокопанської сільської ради № 02-10/13 від 10.01.2013 даний житловий будинок на підставі записів погосподарської книги рахується за батьком позивача ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.11.2001 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивача - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 26.02.2018.

Після їх смерті відкрилася спадщина на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної сумісної власності (ця обставина стверджується довідкою виконкому Великокопанської сільської ради № 02-10/13 від 10.01.2013 щодо відомостей про власника в погосподарських книгах; свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 05.09.1971, будівельним паспортом земельної ділянки 1975 року).

Отже, батьки позивача були співвласниками житлового будинку і володіли частками по 1/2 кожний.

За час свого життя батько позивача заповіт не залишив.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_1 відбувалось за правилами, встановленими ЦК 1963 р.

Спадкове майно - 1/2 частину вказаного будинку прийняли в рівних долях позивач ОСОБА_1 , його мама ОСОБА_2 та сестра позивача - ОСОБА_3 .

Дана обставина стверджується довідкою виконкому Великокопанської сільської ради № 02-07/565 від 28.11.2018, в якій зазначено, шо разом із ОСОБА_1 проживали на день його смерті: дружина, син, дочка.

Таким чином, після смерті ОСОБА_1 частки в будинку розподілилися наступним чином: позивач-син ОСОБА_1 успадкував 1/6 частки; дочка ОСОБА_4 - 1/6 частки; дружина ОСОБА_2 - 1/6 + 1/2 = 2/3 частки.

Сестра позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті матері позивача ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 2/3 частину житлового будинку.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 02.02.2018 року склала заповіт яким все своє майно, яке буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла своєму сину, позивачу по справі ОСОБА_1 .

Суд констатує, що позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після своєї матері у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки все життя проживає і зареєстрований у спадковому будинку, що підтверджується Ввитягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Після звернення позивача до державного нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правостановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується листом - відмовою від 06.09.2022 за № 190/01-16.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Інвентаризацію спадкового майна проведено.

Відповідно до інформаційної довідки виданої ФОП - ОСОБА_7 від 06.22.2018 року житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до «Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 », складеного 06.11.2018 року, за підписом ФОП ОСОБА_7 та штампом округлої форми, будинок АДРЕСА_1 садибного типу рахується за ОСОБА_1 , за померлим батьком позивача, на підставі довідки В. Копанської сільської ради №02-10/13 від 10.01.2013 року, та складається з - «А - Житловий будинок, 1978 року побудови; А' - Житлова прибудова; Б -Господарська будівля; В - вбиральня; Г - сарай; 1,2 - Ворота, хвіртка; 3 - Огорожа», вартість будинку складає 260 810 гривень. Загальна площа житлового будинку - 175,7 кв.м., житлова - 83,9 кв.м.

З роз`яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась проиедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав нанерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_1 та як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , має законне право на визнання права власності на 5/6 частин житлового будинку в порядку спадкування за законом та за заповітом, відповідно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.09.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко