Справа № 466/7711/16-ц
Провадження № 6/466/19/22
УХВАЛА

судового засідання

«03» жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Настасяк Б.І.

з участю: представника ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» Гнатів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

заяву представника Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» Гнатів Ірини Михайлівни про відвід головуючого у справі судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі №466/7711/16-ц,

у с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі №466/7711/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» (далі ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс»), третіх осіб без самостійних вимог профспілкового комітету ЛКП «ТФ «Львівспецкомунатранс», директора ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» Стефанишина Тараса Михайловича про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи та відшкодування моральної шкоди.

30 вересня 2022 року представник ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» Гнатів І.М. подала до суду заяву про відвід головуючого судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді вищевказаної заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі №466/7711/16-ц.

В обгрунтування заяви зіслалась на те, що головуючий суддя Кавацюк В.І. безпосередньо розглядав в суді першої інстанції вищевказану цивільну справу №466/7711/16-ц та ухвалене під його головуванням рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року про часткове задоволення позову ОСОБА_1 було скасовано в судах апеляційної (постанова Апеляційного суду Львівської області від 03 травня 2018 року) та касаційної інстанцій (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року).

Таким чином, судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що суддею Кавацюком В.І. під час ухвалення рішення суду першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, як наслідок рішення було скасовано.

Крім того, в судових засіданнях суддя Кавацюк В.І. допускав висловлювання, які недвозначно вказували на його упереджене ставлення до відповідача - ЛКП «ТФ «Львівспецкомунатранс». Зокрема, «що для підприємства це велика сума? Може відшкодувати».

Щодо доказів, то слід зазначити, що суддя Кавацюк В.І. вважав непереконливими докази, які подані ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» та були офіційними розрахунками бухгалтерської програми, але водночас суму, вказану позивачем ОСОБА_1 до стягнення, вважав доведеною на підставі заяви позивача. Також суддя Кавацюк В.І. задавав навідні питання позивачу, чим сприяв останньому в обгрунтуванні його вимог.

Це свідчить про упередженість судді Кавацюка В.І. та однобічність розгляду і оцінки доказів.

В судовому засіданні представник ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» Гнатів І.М. заяву про відвід підтримала. покликаючись на викладені в ній доводи.

Заслухавши доводи представника ЛКП «ТФ «Львівспецкомунатранс» з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в ст. 36 ЦПК України, згідно з якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, у випадку, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуха проти України» та інші) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких

сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» «Ветштайн проти Швейцарії», «Мироненко і Мартенко проти України» та ін).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності суду. Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності суду позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії».

У цьому зв`язку, як зазначає Європейський суд з прав людини, навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється», оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справах «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, «Кастільо Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року та інші).

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві представника ЛКП «ТФ «Львівспецкомунатранс» Гнатів І.М. про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді Кавацюка В.І. у наслідках розгляду вищевказаної справи.

Разом з цим, щоб не допустити в подальшому затягування розгляду справи та подання нових заяв про відвід судді, а також з метою недопущення підірвання довіри до судової гілки влади, суд вважає за доцільне заявлений відвід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 36, 39, 40, 259, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» Гнатів Ірини Михайлівни про відвід головуючого у справі судді Кавацюка В.І. від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі №466/7711/16-ц задовольнити.

Відвести головуючого суддю Кавацюка В.І. від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі №466/7711/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2022 року.

Суддя: В. І. Кавацюк