Справа №295/4309/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Галицького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визначення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у 2003 році визначено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 від суми доходів та із 2004 року по даний час органи державної виконавчої служби здійснюють виконавче провадження, стягуючи з пенсії заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідача. При цьому, з 2006 року аліменти стягуються за неправильно розрахованим їх розміром в сумі 75 627,67 грн. та відповідно неправильно обрахованою заборгованістю по сплаті аліментів в сумі 74 925,59 грн., що, на думку позивача, є триваючим порушенням його законних прав. За змістом позову, 16.11.2006 року позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області із позовом про визнання дій органів ДВС неправомірними з підстав незаконного нарахування сум заборгованості по сплаті аліментів, а саме здійснення розрахунку суми аліментів виходячи з валового (сукупного) доходу як фізичної особи-підприємця за період з 01.10.2003 року по 30.06.2005 року. Суд першої інстанції задовольнив позов, натомість судами апеляційної та касаційної інстанції у задоволенні позову було відмовлено. Як слідує зі змісту позову, скаргу ОСОБА_1 до ЄСПЛ на рішення ВСУ було задоволено у 2019 році, але у 2020 році Верховний Суд відмовив у відкритті провадження за заявою про перегляд справи за нововиявленою обставиною, оскільки внаслідок тривалого розгляду ЄСПЛ скарги минуло більше 10 років. ОСОБА_1 зазначає, що звернувся 11.11.2021 року до Житомирського районного відділу у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції із заявою про здійснення перерахунку розміру аліментів за період з 01.10.2003 року по 30.06.2005 року, проте отримав відмову. Позивач вважає, що розмір аліментів за період з 01.10.2003 року по 30.06.2005 року був неправильно розрахований органом ДВС з підстав правової невизначеності застосування термінів статті 195 СК України. Так, станом на 26.10.2006 року під час розрахунку розміру аліментів орган ДВС керувався ст. 81, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 195 СК України, п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146. Однак довідка-розрахунок заборгованості по аліментам не відповідає вимогам законодавства з підстав відсутності розміру доходу, в частці від якого було розраховано розмір аліментів, попри ту обставину, що у вказаний період позивач отримував заробітну плату як найманий працівник від двох юридичних осіб та здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа (за спрощеною системою оподаткування). За поясненням представника ДВС розмір аліментів був обрахований на підставі відомостей податкового органу про усі грошові кошти, виплачені позивачу як найманому працівнику, і як суб`єкту підприємництва, і як керівнику релігійної громади. Лише у 2017 року законодавець остаточно визначив, що підставою для нарахування аліментів для особи, яка є фізичною особою-підприємцем, є саме середня заробітна плата для працівника у даній місцевості, а не сукупний дохід від підприємницької діяльності.

З огляду на викладене у позові, ОСОБА_1 просить визначити розмір аліментів, які він має сплатити на користь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №41998831 за період з 01.10.2003 по 30.06.2005 року в сумі 2 734,80 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 24 травня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 22.06.2022 року суд відмовив ОСОБА_3 у задоволенні її клопотання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник позивача зазначив, що з 2006 року порушується право позивача на визначення розміру аліментів, котре підтверджено рішенням ЄСПЛ. Оскільки виконавець визначив заборгованість за аліментами з якою позивач не погоджується, тому останній просить суд згідно зі ст. 195 СК України визначити розмір указаної заборгованості за аліментами. В матеріалах виконавчого провадження є докази того, що в той період ОСОБА_1 був на спрощеній системі оподаткування, натомість ДВС обліковувало весь дохід від здійснення підприємницької діяльності. На даний час позивач в інший спосіб позбавлений можливості захистити свої права. Судова практика свідчить про необхідність здійснення даного перерахунку, тим паче виконавче провадження на даний час не завершене.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що заборгованість нарахована 26.10.2006 року, а позов пред`явлений тільки у 2022 році. До того ж вказана заборгованість була вивчена судами попередніх інстанцій. ОСОБА_3 вважає, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки аліменти не нараховує. Додала, що позивач був директором ПП «Безпека» та ПП «Лана» і міг давати будь-які довідки. Також не погоджується із наданим позивачем розрахунком, у зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Галицький О.П. додав, що позов ОСОБА_1 необґрунтований, розмір заборгованості по аліментах був вже досліджений судами різних інстанцій. На думку представника, сума заборгованості, що нарахована ДВС, є обґрунтованою. Вважає позов надуманим. Просив застосувати строки позовної давності.

Заява про застосування позовної давності окремо було викладена відповідачем і у письмовому вигляді (а.с. 181).

Представник третьої особи - Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.12.2005 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист у справі №12-109/96 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.03.1996 року та до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 25% мінімального розміру зарплати (а.с. 7).

Згідно з довідкою-розрахунком Державної виконавчої служби у Корольовському районі м. Житомира від 26.10.2006 року №15/21575 заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 за період з 01.10.2003 року по 30.06.2005 року складає 74 925,59 грн. (а.с. 8).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 09.11.2007 року у справі №2-1606/07 визнано неправомірними дії відділів ДВС Богунського РУЮ в частині нарахування заборгованості по аліментах за ОСОБА_1 в сумі 32 393,85 грн., ДВС Корольовського РУЮ в частині нарахування заборгованості по аліментах ОСОБА_1 , що в загальній сумі становить 75 083,05 грн., дії ДВС Житомирського РУЮ в частині визнання цієї суми без перевірки та накладення арешту на майно позивача, залишення його звернень без задоволення. Стягнуто з відповідачів по 500 грн. моральної шкоди на користь позивача.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 09.07.2008 року, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09.11.2007 року скасовано, ухвалено нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю (а.с. 1-39).

07.02.2014 року головним державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Васильківською О.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №12-109 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України (а.с. 105).

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Житомирського РУЮ Сироваткою К.А. від 12.02.2014 року відкрито виконавче провадження №41998831 з виконання виконавчого листа №12-09, виданого 06.12.2005 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 20.03.1996 року і до її повноліття (а.с. 109).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «Котенко та інші проти України» вказав, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи №2-1606/07 доводив, що зазначена податковими органами сума його доходу була не чистим доходом, а його валовим доходом. Проте не вбачається, що апеляційний суд розглянув по суті ключовий аргумент заявника про різницю між його чистим доходом та валовим. А також, пославшись на досить загальні підстави, суд не прийняв до уваги висновок експерта та відмовив у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю. Нічого не свідчить про те, що згодом основне питання заявника було розглянуто Верховним Судом України.

З огляду на викладене Європейський суд з прав людини констатував, що національні суди не розглянули ключовий аспект позову заявника, у зв`язку із чим ЄСПЛ постановив, що у заяві №2575/09 (поданій ОСОБА_8 ) було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції. Рішенням у справі «Котенко та інші проти України» заявнику ОСОБА_1 присуджено в якості відшкодування моральної шкоди 2 400 євро (а.с. 40-49 пункт 47, 48).

Постановою Великою Палати Верховного Суду від 08.09.2020 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом за виключними обставинами рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2008 року та ухвали Верховного Суду України від 09 липня 2008 року з підстав установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом постановлено закрити провадження за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском десятирічного строку на подачу відповідної заяви із дня набрання чинності такими рішеннями (а.с. 50-69). У згаданій постанові Велика Палата Верховного Суду послалась на необхідність врахування, що рішення, у якому ЄСПЛ покладає на державу зобов`язання припинити порушення прав щоб таким чином, наскільки це можливо, поновити стан заявника, який мав місце до такого порушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, під час перебування на виконанні ДВС у Корольовському районі м. Житомира виконавчого листа у справі №12-109/96 в.о. начальника ДВС зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів платником ОСОБА_1 у період з 01.10.2003 року по 30.06.2005 року. Із указаного розрахунку вбачається, що аліменти нараховувались згідно з даними ОДПІ №69563/9/28-1 від 07.10.2005 про отримані доходи ОСОБА_1 . Та обставина, що за указаний період позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець і здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування підтверджується рядом наявних у справі документів, зокрема наданими органом ПФУ індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 року тощо. За довідкою-розрахунком від 26.10.2006 розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів із 01.10.2003 по 30.06.2005 року становить 74 925,59 грн., із яких 75 627,67 грн. нараховані аліменти та 702,08 сплачені аліменти.

11.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою, в якій на підставі норм ст. 58 Конституції України, ст. 195 Сімейного кодексу України, правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.08.2021 у справі №757/35562/18-ц, просив здійснити перерахунок сум аліментів, які мали б бути нараховані/стягнуті з нього у виконавчому провадженні за період його діяльності як фізичної особи-підприємця, на підставі офіційних відомостей про середню заробітну плату працівника для даної місцевості (а.с. 8 зворот).

На указану заяву листом від 13.12.2021 року начальник Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомив ОСОБА_1 , що здійснення державним виконавцем Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області перерахунку сум аліментів ОСОБА_1 , які були нараховані за період діяльності фізичною особою-підприємцем не вбачається можливим у зв`язку із нарахуванням боргу зі сплати аліментів на момент повноліття дитини у межах матеріалів відкритого виконавчого провадження попередніми виконавцями у державній виконавчій службі у Корольовському районі м. Житомира згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.10.2006 року.

Частинами 1, 3 та 7 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (у редакції, чинній на момент складання довідки-розрахунку) визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. За наявності спору питання про розмір заборгованості по аліментах вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, у редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_1 до третьої особи із заявою про перерахунок, передбачалось, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 71 вказаного Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Статтею 195 Сімейного кодексу України (в редакції чинній на момент складання довідки-розрахунку) передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Статтею 195 Сімейного кодексу України (у редакції чинній на момент звернення ОСОБА_1 до Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області) встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Таким чином встановивши, що боржник ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем із 20.06.2003 та з цього моменту перебував на спрощеній системі оподаткування, на переконання суду, державний виконавець Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повинен був відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону № 1404-VIII, частини другої статті 195 СК України визначити заборгованість по аліментам за період діяльності боржника як ФОП, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та згідно з наявними у матеріалах виконавчого провадження документами.

З огляду на викладене, відмову третьої особи у проведенні перерахунку сум заборгованості за аліментами та зважаючи на встановлене рішенням ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «Котенко та інші проти України» порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, керуючись статтею 5 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість захисту порушеного права позивача відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи у наведений ним спосіб, а саме шляхом визначення розмір заборгованості за аліментами, нарахованими за період із 01.10.2003 по 30.06.2005 року.

Визначаючи розмір заборгованості за аліментами, нарахованими за період із 01.10.2003 по 30.06.2005 року за виконавчим провадженням № 41998831, суд погоджується із наданим позивачем розрахунком (а.с. 10, 11, 210), що був здійснений згідно з присудженою часткою та виходячи із доходу боржника, який він одержував за указаний період в ПП «Лана» та ПП «Безпека», а також виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

На переконання суду та у відповідності із наданими розрахунками, розмір заборгованості за аліментами, нарахованими за період із 01.10.2003 по 30.06.2005 року та яку має сплатити боржник ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 41998831, становить суму 2 703 грн. 05 коп. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 06.06.2018 у справі № 756/13754/14-ц судом касаційної інстанції зроблено правовий висновок, що за «частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищеозначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом».

Таким чином суд не погоджується із твердженням сторони відповідача про те, що гр. ОСОБА_3 не здійснює нарахування аліментів та, відповідно не є належним відповідачем у даній справі, оскільки спір між сторонами виник саме щодо розміру заборгованості за аліментами, одержувачем яких є відповідач та саме її права (інтереси) зачіпатиме указане рішення суду. Позивач ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог до Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та не оскаржував бездіяльність державного виконавця Житомирського ВДВС у Житомирському районі щодо не здійснення перерахунку заборгованості за аліментами.

Згідно зі ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, за змістом частини першої статті 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли щодо розміру заборгованості за аліментами, суд не вбачає законних підстав для застосування позовної давності.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 20, 195 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити розмір заборгованості за аліментами, нарахованими за період із 01.10.2003 по 30.06.2005 року та яку має сплатити боржник ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 41998831, в сумі 2 703 грн. 05 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Житомир, вул. Л. Качинського, 12-а.

Дата складення повного судового рішення - 19.10.2022.

Суддя Д.В. Кузнєцов