Провадження № 22-ц/801/1706/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 рокуСправа № 127/14004/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних матері та баби,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 16 серпня 2022 року в м. Вінниця суддею цього суду Карпінською Ю. Ф., дата складення повного тексту 16 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вони є, відповідно, матір`ю та бабою відповідача ОСОБА_3 , пенсіонерами та проживають за рахунок пенсійних виплат, які є мінімальними. Матір відповідача ОСОБА_1 з 30 вересня 2021 року звільнено з посади медичної сестри психоневрологічного диспансерного відділення КНП Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної ради за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників), тому єдиним джерелом її доходів є пенсія, якої на життя не вистачає. Окрім того, вона, ОСОБА_1 , здійснює догляд за її матір`ю, тобто бабою відповідача ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи, не здатна до самостійного обслуговування, та з жовтня 2021 року потребує постійного стороннього догляду, оскільки сама не в змозі повноцінно пересуватися, готувати собі їжу. ОСОБА_2 потребує постійного медикаментозного лікування, догляду та піклування, що потребує постійних матеріальних затрат та часу. Її пенсії на догляд та лікування категорично не вистачає. Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер у ІНФОРМАЦІЯ_4 та з того часу ОСОБА_2 проживала одиноко.

ОСОБА_3 є, відповідно, їхнім сином та онуком, з 2014 року працює у Вінницькому міському суді Вінницької області та отримує достатнього рівня дохід для сплати аліментів (утримання), як на користь матері ОСОБА_1 , так і на користь баби ОСОБА_2 , кредитних зобов`язань не має, та хоча допомагає їм матеріально, однак з метою отримання правової визначеності та стабільності в отримуваній від нього допомозі, бажають стягнути з нього аліменти на свою користь. Посилаючись на викладені обставини,позивачі просили стягнути з відповідача на їхню користь аліменти в розмірі по 1/4 частці на кожну від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, та довічно.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивачі, посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просили скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Від відповідача надійшла заява у якій останній визнав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого 25 травня 1985 року (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 липня 1957 року батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 10 листопада 222005 року, 21 квітня 2005 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 9).

Згідно з копією наказу Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» № 199-к від 20 вересня 2021 року, ОСОБА_1 , медичну сестру психоневрологічного диспансерного відділення звільнено з 30 вересня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 10).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, являється інвалідом ІІ групи (а.с. 11).

З довідки №4-35/0120 від 03 червня 2022 року, виданої відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_3 з 20 листопада 2014 року працює суддею Вінницького міського суду Вінницької області та його дохід з грудня 2021 року до травня 2022 року склав 611319,85 грн (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як встановлено ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст. 266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 272 СК України розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів.

Як передбачено ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При вирішенні справ суд керується процесуальним законом, який в даному випадку чітко визначає умови, за яких суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Такими умовами, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України є: 1) якщо визнання позову суперечить закону; 2) якщо таке визнання порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Разом з тим у своєму рішенні суд не навів, яким чином визнання позову відповідачем суперечить закону, зокрема якій саме нормі, якого закону та в чому конкретно полягає така суперечність. Так само суд у своєму рішенні не навів мотивів того яким чином визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, яких саме осіб (кого конкретно), та в чому саме полягає таке порушення.

Таким чином суд першої інстанції порушив положення ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України в частині відмови в прийнятті визнання позову, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що визнання позову відповідачем суперечить якимись нормам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб з огляду на специфіку правовідносин, які виникли між сторонами.

Поряд з цим, суд невірно витлумачив правову позицію Верховного Суду щодо визнання позову відповідачем, яка висловлена у Постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/36 та застосував його до справи, рішення у якій переглядається, в якій фактичні обставини та склад учасників є іншими.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином Верховний Суд у своїй практиці послідовно наголошує на тому, що суд вправі відмовити у прийнятті визнання позову виключно за наявності встановлених судом обставин, коли таке визнання суперечить закону (його чітко визначеній нормі), або коли таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суди не вправі покласти в основу свого рішення факт визнання позову відповідачем, виключно за наявності обставини, коли таке визнання суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не дослідивши при цьому обставини справи.

Відмовляючи у задоволенні вимог матері відповідача позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нею не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що її матеріальне становище є скрутним, що у неї відсутні інші діти, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів та наявність можливості одержання ОСОБА_1 утримання від чоловіка ОСОБА_6 .

Однак з таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він не відповідає обставинам справи та суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, зокрема, крім вказаних вище порушень, суд на порушення вимог ст. 82, 89 ЦПК України дав невірну оцінку наданим ОСОБА_1 доказам, а саме копії паспорту, з якого вбачається, що ОСОБА_1 досягла 65 річного віку, а тому в розумінні закону є непрацездатною, копію наказу про її звільнення з роботи, з якого видно, що ОСОБА_1 не працює та будь - якого іншого доходу, окрім як пенсії медичної сестри, не має. З копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 вбачається, що її чоловік ОСОБА_6 також є пенсіонером та який 12.04.2022 року досяг віку 81 рік. Тобто ОСОБА_1 надала достатньо доказів, що вона є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач визнав цю обставину, а згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Натомість суд не навів у рішенні обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, а тому ця обставина є такою, що доведена позивачем.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що нею не доведено наявність спорідненості по прямій низхідній лінії з відповідачем ОСОБА_3 , оскільки з наданих суду копій документів не вбачається, що ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_3 , тому що дані документи містять протиріччя в зазначенні прізвищ, а саме: матір`ю відповідача ОСОБА_3 являється ОСОБА_1 , а дочкою ОСОБА_2 являється ОСОБА_1 .

Однак з таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він не відповідає обставинам справи та суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, зокрема, крім вказаних вище порушень, суд на порушення вимог ст. 82, 89 ЦПК України дав невірну оцінку наданим ОСОБА_2 доказам, а саме копії свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , а отже - бабою ОСОБА_3 . Так само суду надано докази, які вказують на численні хвороби та реальний стан фізичного здоров`я ОСОБА_2 , яка досягла 89 річного віку та є інвалідом ІІ групи. Вона має ряд захворювань, зокрема перенесла наслідки такої хвороби як інсульт та фактично є лежачою, що потребує лікування, догляду та витрачання значних коштів (памперси, різного роду ліки, тощо). Тобто ОСОБА_2 надала достатньо доказів, що вона є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач визнав цю обставину, а згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Натомість суд не навів у рішенні обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, а тому ця обставина є такою, що доведена позивачем.

За таких обставин суд першої інстанції, не маючи підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, вчинив таку процесуальну дію, чим порушив положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, а також не маючи підстав для висновків про недоведеність позивачами їх вимог, зробив такі висновки, чим порушив положення ст. 82 ч.1, 89 ЦПК України, що не відповідає обставинам справи та призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, а відтак відповідно до п. 3 і 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1 та 2 цієї ж статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позову у цій справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити в нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних матері та баби задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_6 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 липня 2022 року та довічно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_7 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 липня 2022 року та довічно.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн. за подання позовної заяви та 2977,20 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

Т. М. Шемета