СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23499/20

пр. № 2/759/971/22

30 серпня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Шпаковичі С.Р.;

за участю представника позивача ОСОБА_4.;

представника відповідача Синельнікова М.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (адреса: 03062, м. Київ, пр-т. Перемоги, 65) про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеними позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 6426 грн. 77 коп., судові витрати, пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріального збитку у розмірі 1500 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 жовтня 2019 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Правильне КАСКО» № НОМЕР_1 , застрахований транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 .

03.08.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної ДТП застрахований транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

04.08.2020 року страхувальником було подано страховику заяву про настання події та на виплату страхового відшкодування. 05.08.2020 року було надано пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика.

31.08.2020 року відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 2011,06 грн.

Позивач, не погоджуючись із виплаченою йому сумою страхового відшкодування, звернувся до страховика із вимогою її переглянути на підставі результатів Звіту про оцінку № 1735 від 10.09.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 становить 13 155 грн. 72 коп.

Позивач зазначає, що відповідач, посилаючись на поняття «Калькуляція страховика», що визначене у страховому договорі, неправомірно коригує ціни на запчастини та витрачений на проведення ремонту час, чим штучно знижує вартість проведених ремонтних робіт.

Таким чином, за вирахуванням франшизи у розмірі 1 % від страхової суми (4717 грн. 89 коп.) сума недоплаченого страхового відшкодування становить 6426 грн. 77 коп., які позивач просить стягнути із відповідача.

Крім цього позивач просить стягнути на свою користь витрати по проведенню оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1500 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 96-97).

22.02.2021 року від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем було виплачено суму страхового відшкодування на підставі «Калькуляції страховика», що була проведена із використанням відповідного сертифікованого програмного забезпечення. Згідно даної калькуляції, вартість ремонтних робіт склала 6728,95 грн., яка, за винятком франшизи, і була виплачена позивачу. Відповідач стверджує, що позивач при укладення договору страхування добровільно погодився на запропоновані страховиком умови. Крім того зазначає, що сума ПДВ, яка була включена у розрахунок, наданий позивачем, не підлягає стягненню із страховика, оскільки ОСОБА_1 не надав документи, що підтверджують факт проведення ним ремонту застрахованого транспортного засобу на СТО (а.с. 100-104).

04.03.2021 року до суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив у якій та, в контексті заперечень представника відповідача, зазначала, що калькуляція, надана позивачем так само як і калькуляція надана відповідачем виконані за допомогою одного і того самого програмного забезпечення - «AUDATEX», однак в результаті маніпуляцій з боку відповідача, результат розрахунку виявився заниженим. Що стосується невиплати ПДВ, то представниця позивача зазначає, що п. 2.3. договору страхування не передбачено розрахунку страхового відшкодування згідно СТО за вибором страхувальника чи страховика, а тому не включення ПДВ в розрахунок є безпідставним (а.с. 120-123).

Разом з цим представницею позивача було заявлено клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи (а.с. 138-140).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 142).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2021 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 153-155).

20.04.2021 до суду надійшов висновок експерта від 21.02.2022 року №1580/22-54 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 759/23499/20 (а.с. 158-162).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року поновлено провадження по справі (а.с.166).

13.06.2022 року представник відповідача надав до суду письмові пояснення у яких зазначив, що згідно висновку експерта № 1580/22-54 від 21.02.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 складає 9188 грн. 68 коп. А тому із вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 2011 грн. 06 коп., франшизи в розмірі 4717 грн. 89 коп. та 20 % ПДВ, відповідач частково визнає позовні вимоги у розмірі, що не перевищує 928 грн. 28 коп. (а.с. 175-177).

Разом з тим, 20.06.2022 року до суду надійшла заява від позивача про зменшення позовних вимог, а саме, враховуючи отриманий судом висновок експерта, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 9188 грн. 68 коп., франшизи (4717 грн. 89 коп.) та вже сплачених страховиком 2011 грн. 06 коп., позивач просить стягнути із відповідача 2459 грн. 73 коп., а також понесені судові витрати (а.с. 182-185).

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги, із врахуванням заяви про їх зменшення підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача частково визнав позовні вимоги в сумі 928 грн. 28 коп., в решті просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2019 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Правильне КАСКО» № НОМЕР_1 , застрахований транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 1811 жовтня 2019 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Правильне КАСКО» № НОМЕР_1 , застрахований транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 18-28).

03.08.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

04.08.2020 року страхувальником було подано страховику заяви про настання події та на виплату страхового відшкодування, а також було надано пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика (а.с. 15-16).

31.08.2020 року відповідачем було здійснено страхову виплату у сумі 2011 грн. 06 коп. (а.с. 29).

Згідно з наданим позивачем Звітом про оцінку № 1735 від 10.09.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 становить 13 155 грн. 72 коп. (а.с. 30-65).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 24.11.2020 року від ТОВ «Аудатекс Україна» підтверджено факт здійснення ремонтної калькуляції №1735 від 03.08.2020 року у програмному комплексі «Audateх» (а.с. 81).

Згідно із наданою відповідачем калькуляцією вартість відновлювального ремонту становить транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 становила 6728 грн. 95 коп. (а.с. 107-109).

У зв`язку із значною розбіжністю у поданих сторонами розрахунках, судом, за клопотання представника позивача було призначено судову автотоварознавчу експертизу, за результатами якого було складено висновок експерта № 1580/22-54 від 21.02.2022 року, який суд і кладе в основу свого рішення.

Згідно до висновку експерта № 1580/22-54 від 21.02.2022 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 759/23499/20, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 становить 9188 грн. 68 коп. (а.с. 158-162).

Відповідно до умов договору страхування передбачено франшизу у розмірі 1% від страхової суми, що складає 4717,89 грн. (а.с. 18-28).

Відповідно з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі: 9188,68 - 2011, 06 - 4717,89 = 2459,73 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування»).

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника.

Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Як вбачається з висновку експерта №1580/22-54 від 21.02.2022 року, вартість відновлюваного ремонту після ДТП автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 становить 9188,68 грн.

Судом не береться до уваги твердження представника відповідача, викладене у відзиві щодо збільшення вартості ремонту на суму ПДВ, оскільки відповідач стверджуючи на факт включення суми ПДВ до вартості ремонту пошкодженого автомобіля, посилається на примітки до калькуляції №О-1580/22-54 від 18.02.2022 року, яка додається до висновку експерта №1580/22-54 від 21.02.2022 року та зокрема на позначку «ціни +20%». Проте, в резолютивному висновку експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року, який містять матеріали справи, визначено показник вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 9188, 68 грн. без будь-яких посилань щодо включення в нього ПДВ.

В резолютивній частині висновку експертом зазначено, що факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги проведення ремонту КТЗ, реалізації складових матеріалів, тощо. Конкретного зазначення щодо включення чи не включення ПДВ у розмір страхового відшкодування експертом не зазначено.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до страхового акту №19091/58/920 від 28.08.2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування, який надано відповідачем до його відзиву від 22.02.2021 року, вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про виплату відшкодування позивачу у розмірі 100%, тобто в даному випадку відповідач розраховував суму страхового відшкодування шляхом віднімання від вартості ремонту пошкодженого автомобіля (визначеної відповідно калькуляції №16572_58 від 05.08.2020 року показника франшизи передбаченої умовами договору страхування: 6728,95 - 4717,89=2011,06. Жодних інших зменшень чи вирахувань відповідачем не проводилося. Тобто, вказані твердження відповідача у відзиві про необхідність зменшення розміру відшкодування свідчать про суперечливу поведінку сторони (а.с. 113-114).

Аналогічні правові позиції з даного приводу викладені у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №390/34/17.

Згідно з пунктом 2.3 договору страхування, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на основі калькуляції страховика.

Пунктом 8.16.3 договору страхування передбачено, що калькуляція страховика - розрахунок вартості відновлюваного ремонту для ЗТЗ, складений страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в України програмного забезпечення.

Тобто вказаними положеннями пунктів 2.3, 8.16.3 договору страхування узгоджено процедуру розрахунку страхового відшкодування, яке здійснюється на основі калькуляції страховика щодо вартості матеріального збитку ЗТЗ.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ні умови цього договору страхування, ні чинне законодавство про страхування, не обмежує страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб.

Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що висновок експерта є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином висновок експерта №1580/22-54 від 21.02.2022 року щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України.

На підставі досліджених судом доказів, встановлено, що відповідач не повністю виплатив суму страхового відшкодування в розмірі: 9188,68 - 2011, 06 - 4717,89 = 2459,73 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в частині недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою і третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №01Б-1/132 від 18.09.2020 (а.с. 82-84), додаткові угоди №1, №2 (а.с. 85,86); розрахунок №1 суми гонорару від 21.12.2020, що загалом складає 6000 грн. 00 коп. (а.с. 87); квитанція від 20.04.2021 про оплату позивачем за надання правової допомоги у розмірі 6000 грн. 00 коп. (а.с. 89), а також акт виконаних робіт №24.12 від 24.12.2020 (а.с. 90).

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Для підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі 27 Огляд судової практики КГС ВС статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України , заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанови КГС ВС від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18).

Як вбачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18), якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представником відповідача у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю розміру позовних вимог.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, а також докази надані позивачем про надання професійної правничої допомоги, суд вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення розміру судових витрат до 4000 грн. 00 коп. (підготовка та подання позовної заяви до суду 3000грн., написання адвокатського запиту та вимоги - 1000грн.), оскільки заявлена сума в розмірі 6000 грн. 00 коп. є неспівмірною із ціною позову, зі складністю справи та з обсягом наданих адвокатом послуг, що стосуються розгляду даної справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно задоволених вимог, у сумі 840 грн. 80 коп., при цьому витрати пов`язані за замовлення проведення оцінки майна у розмірі 1500 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними, так як зазначені кошти, сплачені за звіт, на підставі якого позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, який судом не береться до уваги.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5663 грн. 10 коп., оскільки його вартість відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України є витратами, пов`язаними з розглядом справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про страхування» ст.ст. 979, 1166, 1188, 1192 ЦК України; ст.ст. 2, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) недоплачене страхове відшкодування в розмірі 2 459 грн. 73 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 10 503 грн. 90 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 4.09.2022 року.

Суддя Т.В. Кириленко