ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4717/22 Справа № 216/1685/21 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

03 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 5460,02 грн (п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень дві копійки), суму інфляційних збитків в розмірі 671,01 грн. (шістсот сімдесят одна гривня одна копійка), та 3% річних в розмірі 246,74 грн (двісті сорок шість гривень сімдесят чотири копійки).

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» судовий збір у сумі 721,23 грн (сімсот двадцять сім гривень двадцять три копійки) з кожного.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та поновлення строку на апеляційне провадження.

В заяві про поновлення строку на апеляційне провадження вказує, що копію оскаржуваного рішення йому суд першої інстанції не направляв, на момент подання апеляційної скарги копія рішення ним не отримана.

Вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження ним відбувся з вини суду першої інстанції з незалежних від нього причин в умовах дії обставини непереборної сили воєнного стану.

Просить суд апеляційної інстанції поновити йому з 25 жовтня 2022 року строк на апеляційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року та проаналізувавши її доводи щодо обставин, які, на його переконання, об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 оскаржити рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року у встановлені Законом строки, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше подавав апеляційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року визнана неподаною та повернута скаржнику, у зв`язку з невиконанням недоліків, зазначених в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2022 року.

Проте, ОСОБА_1 , подаючи повторно апеляційну скаргу не зазначає, що він звертався раніше з апеляційної скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року.

Відповідно до приписів статті 44 ЦПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення, колегія суддів вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 185 ЦПК України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судове рішення.

У цій справі підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги стало те, що ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

За змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Щодо посилання скаржника на обставину введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

ОСОБА_4 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні, а так само зазначення, що пропуск строку відбувся з вини суду першої, вплинуло на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі, враховуючи, що апеляційну скаргу у цій справі подано вдруге.

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки їх не можна вважати такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для зазначення інших поважних причин які перешкоджали особі оскаржити рішення суду та надання доказів на підтвердження поважності цих причин.

Керуючись ч. 3 ст. 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишити без руху, для чого надати строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Попередити особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження, і апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: