Справа № 699/1095/22
Номер провадження № 2/699/383/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

02.11.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить усунути йому перешкоди у користуванні його будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є власником житлового будинку

АДРЕСА_1 (до 19.07.2020 року Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області. У березні 2020 року відповідач, який доводиться йому рідним братом, звернувся до нього із проханням дозволити на нетривалий термін зареєструватися йому у будинку позивача за АДРЕСА_1 . Мотивував відповідач це тим, що втратив свій паспорт громадянина України і для отримання нового паспорта йому потрібна реєстрація місця проживання. Однак, він такої не мав, тому що був рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року визнаний таким, що втратив право користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , де був прописаний. Відповідач переконав його, що його реєстрація у будинку буде формальною, бо насправді він не буде вселятися у будинок позивача, і ця реєстрація буде короткостроковою, лише на період оформлення та отримання паспорта. Тому позивач задовольнив прохання відповідача і погодився на реєстрацію його місця проживання у вищевказаному будинку, і відповідач був з дозволу позивача 12 березня 2020 року прописаний у будинку. Відповідач лише у жовтні 2020 року зміг отримати новий паспорт, проте після отримання паспорта він всупереч раніше даній позивачу обіцянці не знявся з реєстрації місця проживання у ньому. На прохання позивача про зняття з реєстрації місця проживання у його будинку відповідач не реагував, почав не відповідати на його дзвінки, а згодом змінив номер свого телефону і позивач взагалі на даний час втратив з ним будь-який зв`язок. Реєстрація відповідача порушує його право власності на житловий будинок, створює незручності, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с 26).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 37, 40) причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у заочному порядку.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 38).

Враховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, судом 02.11.2022 року винесено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку.

У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 (до 19.07.2020 року Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області. Місто Корсунь-Шевченківський входить до складу Корсунь-Шевченківської міської громади.

Вказаний будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу будинку від 21 квітня 2006 року, посвідченого Митрофановою Л.П., приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за №875 (а.с.11).

У відповідності зі ст. 210 Цивільного кодексу України право власності на цей житловий будинок на підставі вказаного договору купівлі-продажу 28 вересня 2006 року було зареєстровано за позивачем Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11992658 від 28.09.2006 року (а.с.12).

Згідно п.23 ч.1, п.23 ч.3 Постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів» Корсунь-Шевченківський район ліквідовано і включено до складу Черкаського та Звенигородського районів. Корсунь-Шевченківська міська рада, яка до цього входила до складу Корсунь-Шевченківського району, ввійшла до складу Черкаського району. Постанова набула чинності з 19.07.2020 року.

Згідно даних будинкової книги на будинок АДРЕСА_1 у цьому будинку з 12 березня 2020 року по даний час зареєстровано місце проживання відповідача (а.с. 15-17).

До цього відповідач рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року був визнаний таким, що втратив право користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 (справа 219/4289/16-ц) (а.с.18-24).

Ті обставини, що відповідач на даний час зареєстрований за вказаною адресою також підтверджуються відповіддю виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради, наданою на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача в порядку ч.7 ст.187 ЦПК України (а.с. 30-31).

Відповідач з моменту його реєстрації у цьому будинку і по даний час у ньому не проживав і не проживає, що підтверджується довідкою №1/647, виданою 27.07.2022 року виконкомом Корсунь-Шевченківської міської ради (а.с.14).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, враховуючи що відповідач не є власником будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований за даною адресою з 12 березня 2020 року по даний час, але у цьому будинку ніколи не проживав і не проживає, факт реєстрації відповідача порушує право власності позивача на житловий будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн суд залишає за позивачем по його клопотанню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.