Справа №521/5846/21
Провадження №2/521/566/22
06 вересня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 2059254, 99 гривень.
Позов обґрунтований такими обставинами.
Позивач та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав. Просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу останнього відомого місця реєстрації, згідно довідки ДНАП ОМР, та шелягом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав.
ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки ДНАП ОМР, в судові засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов до суду не надала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та його представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судом, 22.08.2018 року ОСОБА_1 надав у борг
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що долучено до матеріалів справи.
Також, 01.04.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 412.
Своїм підписом у Договорі позики ОСОБА_2 підтвердив факт отримання грошових коштів від ОСОБА_1 .
Пунктом 5 Договору позики передбачено, що якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю позику/частину позики в строки, обумовлені цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення. Сплата Позичальником пені не звільняє його від обов`язку сплатити заборгованість в повному обсязі.
Згідно до п. 8 Договору позики встанволено, що Договір позики вчинено за письмовими згодами дружини Позикодавця ОСОБА_4 та дружини Позичальника ОСОБА_3 .
Відповідач свої зобов`язання за договорами позики не виконав, суму позики не повернув в обумовлені сторонами терміни, у зв`язку з чим позивач просить стягнути на свою користь загальну суму боргу в розмірі у розмірі 2059254,99 гривень, що складається з:
- 1714873,00 грн (сума основного зобов`язання за двома договорами позики);
- 190445,78 (подвійна облікова ставка НБУ);
- 132459,50 (сума інфляційних втрат за двома правочинами).
Також, Позивачем долучено до позову розрахунок суми заборгованості, щодо суми позики від 22.08.2018 року, згідно до якого загальна сума заборгованості складає:
- 300000,00 грн (сума основного зобов`язання);
Також, Позивачем долучено до позову розрахунок суми заборгованості, щодо суми позики від 01.04.2019 року, згідно до якого загальна сума заборгованості складає:
- 1414873, 20 копійок (сума основного зобов`язання);
- 120109.38 грн (сума інфляційних нарахувань);
- 190445.81 (Сукупний розмір пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ)
Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.
Суд звертає увагу відповідачів на той факт, що до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень.
З огляду на викладене, враховуючи, що наявна згода дружини ОСОБА_2 на укладення договорів позики з ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість у розмірі 2 059 254 (два мільйони п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) гривні 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева