ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6215/19

Провадження № 22-ц/4820/556/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №676/6215/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року (суддя Бондар О.О., повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказувала, що їй згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2008 належать ј частини комплексу та ј частини земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Цим рішенням зобов`язано ОСОБА_3 облаштувати відокремлений захід на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , проте зазначене зробити не виявляється можливим у зв`язку із наявністю існуючої забудови на суміжних земельних ділянках. Як вважає позивачка, єдиним можливим місцем проходу та проїзду для неї є лише земельна ділянка площею 0,0296 га, що перебуває у спільній власності відповідачів. На даний час добровільно дійти згоди щодо укладення договору про користування чужим майном (сервітут) не є можливим через відсутність згоди між сторонами.

У зв`язку із чим, ОСОБА_3 , разом із уточненими позовними вимогами, просила суд встановити постійний сервітут проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху на земельній ділянці, що перебуває в спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0296 га за наступними реквізитами:

№XYДовжинаКут
111 832, 2907 113, 3464,581213°34'38»
211 828, 4737 110, 81221, 307303°07'12»
311 840, 1157 092, 9677, 934303°07'12»
411 844, 4507 086, 32241, 457302°11'29»
511 866, 5367 051, 2383, 793035°12'09»
611 869, 6357 053, 425 3, 131121°36'20»
711 867, 9947 056, 09129, 208121°33'36»
811 852, 7077 080, 97930, 232121°58'23»
911 836, 6997 106, 6248, 038123°15'48»
1011 832, 2907 113, 346

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2021 року провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка зазначає, що посилання суду першої інстанції на фотоматеріали про влаштування нею відокремленого заходу із сторони проспекту Грушевського м. Кам`янця - Подільського на виділену їй земельну ділянку не відповідає дійсності адже із рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2008 у справі №2-1464/08 вбачається, що згадана огорожа у власність апелянтки не передана, відповідно остання не могла влаштувати заїзд/прохід. Крім того, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи №185Е-11/20 судовим експертом було встановлено, що вищезгаданий заїзд є влаштованим самочинно, проте при проведенні експертизи та безпосереднього огляду земельних ділянок експертом ключ від вказаних воріт знаходився у ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що самочинно влаштований заїзд із сторони проспекту М. Грушевського не вирішує питання доступу до нежитлового приміщення апелянтки та його обслуговування в повному об`ємі.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач посилається на те, що позивачкою подано позов з порушенням правил юрисдикції, адже даний спір по своїй суті є господарським і тому провадження у справі підлягає закриттю. Поміж того, ОСОБА_1 зазначає, що усі спірні питання, пов`язані із поділом між сторонами цієї справи як співвласниками готельного комплексу, а також закріпленої за ним земельної ділянки по АДРЕСА_1 були остаточно вирішені чинним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2008 у справі №2-1464/08. Відповідач вказує, що доказів, які б об`єктивно підтверджували факт неможливості станом на дату пред`явлення позову влаштування відповідного заїзду на свою територію позивачкою до матеріалів справи не долучено. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження того, що до моменту подання позову вона зверталась до відповідачів із будь-якими пропозиціями щодо укладення договору про встановлення сервітуту.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Апелянтка ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2008 року у справі №2-1464/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності розподілено спільне майно сторін (готельний комплекс, комплекс складів і земельні ділянки для обслуговування будівель та споруд згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 14 від 07 жовтня 2008 року, варіант ІІ) - задоволено первісний та зустрічний позови. Зокрема, у власність ОСОБА_3 виділено частину готельного комплексу по АДРЕСА_1 загальною вартістю 4 079 762 грн, що складає 25,3 %; ј частини земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівель та споруд готельного комплексу по АДРЕСА_1 , площею 0,2898 га, що на плані позначена рожевим кольором, в тім числі земельна ділянка № 2-1 , площею 0,2898 га; частину приміщення складу АДРЕСА_2 , площею 164,7 кв.м.; ј частини земельної ділянки для обслуговування виділеної частини складського приміщення по АДРЕСА_3 , площею 0,0989 га, що на плані позначена рожевим кольором і частина земельної ділянки спільного користування, площею 0,0067 га, що на плані позначена зеленим кольором; автомобілі Chrysler PT Сruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 40000 грн і ЗАЗ Daewoo TI 3110, д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 26000 грн.

У власність ОСОБА_4 виділено частину готельного комплексу по АДРЕСА_1 загальною вартістю 3 154 024 грн, що складає 19,5 %; ј частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівель та споруд готельного комплексу по АДРЕСА_1 , площею 0,2897 га, що на плані позначена оливковим кольором: в тім числі земельна ділянка № 3-1 площею 0,1264 га, земельна ділянка № 3-2 площею 0,1485 га і частина земельної ділянки спільного користування площею 0,0148 га, що на плані позначена зеленим кольором; частину приміщення складу №2 по АДРЕСА_3 , площею 164,7 кв.м.; ј частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини складського приміщення по АДРЕСА_3 , площею 0,0989 га, що на плані позначена оливковим кольором, в тім числі земельна ділянка № 3 , площею 0,0922 га і частина земельної ділянки спільного користування, площею 0,0067 га, що на плані позначена зеленим кольором; автомобілі BMW 750і, д.н.з. НОМЕР_7 , вартістю 150 000 грн, ЗАЗ Daewoo TI 3110, д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 26000 грн, ЗАЗ Daewoo TI 3110, д.н.з. НОМЕР_9 , вартістю 26000 грн, ЗАЗ Daewoo TI 3110, д.н.з. НОМЕР_10 , вартістю 26000 грн, ЗАЗ Daewoo TI 3110, д.н.з. НОМЕР_11 , вартістю 26000 грн, причіп, д.н.з. НОМЕР_12 , вартістю 8000 грн.

У власність ОСОБА_1 виділено частину готельного комплексу по АДРЕСА_1 загальною вартістю 8 917 932 грн, що складає 55,2 %; Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівель та споруд готельного комплексу по АДРЕСА_1 площею 0,5795 га, що на плані позначена голубим кольором, в тім числі земельна ділянка № 1-1 площею 0,5647 га і частина земельної ділянки спільного користування площею 0,0148 га, що на плані позначена зеленим кольором; приміщення складу №1 по АДРЕСА_3 , площею 304,8 кв.м., вартістю 629 286 грн, що складає 48,1% комплексу складів; Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування виділеного складського приміщення по АДРЕСА_3 , площею 0,1978 га, що на плані позначена голубим кольором, в тім числі земельна ділянка № 1 , площею 0,1911 га і частина земельної ділянки спільного користування площею 0,0067 га, що на плані позначена зеленим кольором.

Земельну ділянку площею 0,0296 га по АДРЕСА_1 , що на плані позначена зеленим кольором залишено в спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 влаштувати відокремлений захід на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Земельну ділянку, площею 0,0201 га по АДРЕСА_3 , що на плані позначена зеленим кольором залишено у спільному користуванні всіх співвласників.

Стягнуто різницю вартості часток з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в сумі 817 583 грн, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в сумі 43923 грн (т.1 а.с. 6-8).

3 витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22012241 від 27.02.2009 вбачається, що ОСОБА_3 належать ј комплексу по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17).

Згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року по справі №676/7250/18 ОСОБА_3 виділено в натурі належну їй ј частину комплексу по АДРЕСА_1 , яка складається із: літ. «2» клуб площею 485,3 кв.м., літ. «6» павільйон площе 60,8 кв.м.

Припинено право ОСОБА_3 в спільній частковій власності на ј частину комплексу по АДРЕСА_1 , який складається із: літ. «2» клуб площею 485,3 кв.м. літ. «6» павільйон площе 60,8 кв.м.

Виділено ОСОБА_3 в натурі належну їй 13/50 частини комплексу складів по АДРЕСА_3 , яка складається із: частини приміщення №2 площею 164,7 кв.м.

Припинено право ОСОБА_3 в спільній частковій власності на 13/50 частин комплексу складів по АДРЕСА_3 , який складається із: частини приміщення №2 площею 164, 7 кв.м.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ в натурі стіни підпірної площею 15 кв.м., бесідки дерев`яних 2 шт., асфальтованого покриття 351 кв.м., покриття з штучних каменів площею 238 кв.м., газонів площею 1022 кв.м., огородження сітчастого площею 68 кв.м., огородження бетонного 37,5 кв.м, та в припинення її права спільної часткової власності в цій частині відмовлено (т.1 а.с.9-10).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 посилалася на те, що для неї єдиним можливим місцем проходу та проїзду до своєї власності є лише земельна ділянка площею 0,0296 га, що перебуває у спільній сумісній власності відповідачів на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2008 року по справі №2-1464/08. І добровільно дійти згоди щодо укладення договору про користування чужим майном (сервітуту) не виявляється за можливе у зв`язку із відсутністю згоди сторін.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив із їх недоведеності, адже ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки, що між нею та відповідачами не досягнуто домовленості про встановлення сервітуту та його умов, а також, що задоволення потреб позивачки неможливо здійснити іншим способом.

Проте, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина, як учасник цивільних відносин, вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №916/1261/18.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи копій витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 зареєстровані як ФОП відповідно із 09 жовтня 1996 року, 23 серпня 1996 року та 25 жовтня 1993 року. Відомості про припинення їх підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом відсутні (т.2 а.с.53-55).

Як слідує із зазначених витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) та діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, а ФОП ОСОБА_1 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення (основний) та інші і ФОП ОСОБА_4 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) та крім інших, діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2008 року розподілено спільне майно сторін та виділено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відповідно по 25,3 %, 19,5 % та 55,2% готельного комплексу по АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено по ј частині земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівель та споруд готельного комплексу по АДРЕСА_1 , площею 0,2898 га та 0,2897 га відповідно; ОСОБА_1 виділено Ѕ частини земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівель та споруд готельного комплексу по АДРЕСА_1 , площею 0,5795 га.; земельну ділянку площею 0,0296 га по АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Зазначеним рішенням встановлено, що земельна ділянка, яка поділена рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2008 року і відносно частини якої позивачка просить встановити сервітут, має цільове призначення для реконструкції, обслуговування будівель та споруд готельного комплексу. Ця обставина в силу положень частини 4 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Також, колегія суддів зазначає, що діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування з метою отримання прибутку є одним із видів підприємницької діяльності.

Крім того, досліджуючи об`єкти експертизи, призначеної ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року, експерт прийшов до висновку про те, що будівлі та споруди, які належать ОСОБА_3 за своїм функціональним призначенням (розважальний клуб, павільйон-кафе і т.д.) при встановленому судом поділу земельної ділянки унеможливить ведення господарської діяльності (т.1 а.с.182).

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів вважає, що спір у цій справі, який виник за участю суб`єктів господарювання з метою здійснення підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці, належить до спорів, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справ, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (частина перша статті 377 ЦПК України).

Тому, виходячи із повноважень суду апеляційної інстанції, що визначені ст. 374 ЦПК України, судова колегія вважає, що провадження у цій справі відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України слід закрити, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та роз`яснити ОСОБА_3 її право на звернення до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення цієї справи до Господарського суду Хмельницької області (ч. 4 ст. 377 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року скасувати та провадження у справі № 676/6215/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту закрити.

Роз`яснити ОСОБА_3 її право протягом 10 днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи до Господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк