Справа № 186/1090/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» - представник не з`явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. не з`явилась,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача у якій просить визнати виконавчий напис № 1950 виданий 23 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис відносно заборгованості, яка не є безспірною. Також позивач звертає увагу, що укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений. За таких обставин, з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, оскаржений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат.

Відповідачем не подано до суду відзив, який містив би заперечення на позов. Подано заяву про визнання позову.

24 грудня 2021 року ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області справу передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

24 січня 2022 року ухвалою судді справу залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

22 лютого 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив, а тому з урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного.

Суд установив, що між позивачем та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником є відповідач) укладено кредитний договір від 14 листопада 2014 року № GP-7013319.

23 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис № 1950. Відповідно до його умов пропонується звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором від 14 листопада 2014 року № GP-7013319, укладеного між ним та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів за період з 19 квітня 2019 року по 18 квітня 2017 року та складає у розмірі 43825,90 грн, з яких: 18449,94 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15330,84 грн - прострочена заборгованість за комісією, 3337,48 грн - прострочена заборгованість за процентами, 6017,36 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту, 637,75 грн - строкова заборгованість за комісією, 52,53 грн - строкова заборгованість за процентами.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. 25 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58995279 на підставі виконавчого напису № 1950 виданого 23 травня 2017 року.

Звертаючись в суд з позовом позивач посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки такий вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та на підставі нотаріально не посвідчено договору.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. п. 1, п.п. 3.1., 3.5. п. 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 23 травня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи суд установив, що товариство звернулось до приватного нотаріуса про вчинення оспорюваного напису, при цьому суд не встановив із матеріалів справи подання нотаріусу належним чином завіреної копії кредитного договору, яка б відповідала встановленим вимог чинного законодавства.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що оскільки укладений між кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, адже протилежного суд не встановив, визнання відповідачем позовних вимог, що є правом останнього у відповідності до ст. 206 ЦПК України, яке не суперечить вимогам закону та не порушує права, інтересів третіх осіб, а тому наявні підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а відтак позов необхідно задовольнити.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі у розмірі 908,00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 454,00 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 206, 264, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни від 23 травня 2017 року, зареєстрований за № 1950, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»", місцезнаходження - місто Київ, вулиця Андріївська, будинок № 4, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Леонідівна, місцезнаходження - місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок № 4-А, корпус А, офіс № 35.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець