Справа № 128/2480/21
Провадження № 22-ц/801/1625/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Огородник Володимир Васильович, на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Бондаренко О. І. в м. Вінниця,

у справі № 128/2480/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:003:0427, загальною площею 0,1208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні 2021 року позивачу стало відомо, що власником цієї земельної ділянки стала відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О. Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 312, укладеного між нею та позивачем. Однак, він такого договору не підписував, так як взагалі не мав наміру продавати земельну ділянку.

Позивач вважає, що вказаний договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки є недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України, оскільки у нього відсутнє волевиявлення на укладення цього договору купівлі-продажу.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т. П., зареєстрованого в реєстрі за № 545, ОСОБА_2 передала у власність (продала), а ОСОБА_3 прийняла у власність (купила) земельну ділянку, площею 0,1208 га кадастровий номер якої :04:003:0427, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

За наведених обставин, посилаючись на норми статей 330, 387, 388 ЦК України, позивач просить витребувати спірну земельну ділянку з чужого незаконного володіння на його користь.

Зважаючи на те, що позивачем в обґрунтування позову надано суду єдиний доказ - висновок експертів за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000255, якому судом у рамках кримінального провадження не надано правої оцінки, не визнано допустимим доказом та враховуючи вимоги цивільно - процесуального законодавства, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Драчук Т. М. звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальному провадженні № 127/32750/21 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 23.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, оскільки на переконання відповідача ОСОБА_3 розгляд цивільної справи об`єктивно неможливий до вирішення кримінального провадження № 0000255 з встановлення факту відчуження майна особою, яка не мала на це права.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Драчук Т. М. задоволено.

Провадження у вказаній цивільній справі зупинене до набрання законної сили рішенням в кримінальному провадженні №127/32750/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, яка перебуває в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області /суддя Шидловський О.В./.

12.08.2022 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Огородник В. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02.08.2022 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому вона є необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийнята з порушенням матеріальних та процесуальних норм права.

Зокрема зазначив, що розгляд кримінального провадження зазначеного судом першої інстанції ніяким чином не впливає на розгляд цивільної справи № 128/2480/21. Звертає увагу, що підставою його позову у вказаній цивільній справі є висновок експертів за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000255, згідно з яким підпис в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, вчинений не ним, а іншою особою. Але оцінка на предмет допустимості цього доказу та його відповідність вимогам статті 102 ЦПК України може бути надана в межах цивільного провадження. Крім того, суд не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження за обвинуваченням осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги, та можливості застосування, передбаченого статтею 388 УК України способу захисту прав власника майна шляхом витребування його з чужого незаконного володіння. До того ж, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на підставі частини другої статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним положенням ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши, що як вбачається з наданих стороною відповідача доказів, Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області було проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 23.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України невстановлені особи шляхом обману та з використанням підроблених документів незаконно заволоділи земельними ділянками, які належать ОСОБА_1 , відповідно він і є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Шидловського О. В. від 22.12.2021 у кримінальному провадженні № 127/32750/21 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 23.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 06.09.2022.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що стороною відповідача надано належних та допустимих доказів того, що на даний час розпочато судовий розгляд кримінального провадження № 127/32750/21 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, місцевий суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, оскільки розгляд даної цивільної справи об`єктивно неможливий до вирішення кримінального провадження №127/32750/21 щодо встановлення факту відчуження майна особою, яка не мала на це права.

Тобто суд першої інстанції вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18, від 09 грудня 2020 року у справі № 520/57/17-ц.

Однак, всупереч зазначеним правовим нормам, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду дійсної справи, а саме неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлює право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд не навів мотивів неможливості встановлення обставин щодо вибуття із володіння первісного власника спірної земельної ділянки в межах даної справи.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням процесуальних норм прийняв судове рішення, яке не відповідає гарантіям здійснення судового розгляду справи протягом розумного строку, без невиправданих затримок.

Враховуючи, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали про зупинення провадження у справі, ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року підлягає скасуванню на підставі пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України, з направленням вказаної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Огородник Володимир Васильович, задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник