П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/15983/20

Номер провадження 22-ц/824/10188/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Шролик І.С.,у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Юлія Юріївна, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про скасування встановленого постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 756/15983/20 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, відносно ОСОБА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 755/6330/16-ц, виданим 30 травня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1 597 612 грн.

Скаржник зазначає, що до листопада 2018 року їй не було відомо ані про наявність рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Правова гільдія України» від 18 березня 2016 року, яким з неї в солідарному порядку стягнуто заборгованість, ані про видачу Дніпровським районним судом міста Києва виконавчого листа на виконання вказаного рішення. Заявнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження. Після отримання відомостей про існування виконавчого провадження, заявник належним чином реагує на вимоги державного виконавця, вчиняє всі можливі дії для погашення заборгованості. Отже, враховуючи повну відсутність обставин умисного ухилення заявника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань, наявна заборона у вигляді обмеження у праві виїзду за межі України порушує її права.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року (т. І а.с. 198-200) у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Юлія Юріївна, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на її необґрунтованість, просила ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву, задовольнити; стягнути на користь скаржника сплачений нею судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для відкриття виконавчого провадження відносно скаржника став виконавчий лист виданий 30 травня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правова гільдія України» від 18 березня 2016 року. Разом з тим, про наявність зазначеного рішення, скаржнику стало відомо лише у 2018 році після отримання документів виконавчого провадження. Таким чином, скаржника було позбавлено можливості брати участь у розгляді спору третейським судом щодо наявної заборгованості та здійснити у передбачений законодавством строк оскарження зазначеного рішення. В свою чергу, скаржник не вступала в цивільно-правові відносини з позикодавцем, не приймала боргові зобов`язання та не поручалась за виконання ОСОБА_4 його боргових зобов`язань. Таким чином, будь-які дії пов`язані зі стягненням боргу повинні бути спрямовані в першу чергу по відношенню до боржника ОСОБА_4 .

Скаржник зазначає, що 02 листопада 2018 року її представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, проте вимогу державного виконавця про надання доступу до житла, не отримував. 07 листопада 2018 року державний виконавець повідомив скаржника в телефонному режимі про необхідність бути присутньою 09 листопада 2018 року за адресою проживання. Разом з ти, скаржник перебувала за межами міста Києва, у зв`язку з чим не могла виконати зазначену вимогу, про що повідомила виконавця. Інших вимог державного виконавця, зокрема, викликів, скаржник не отримувала. Таким чином, будь-які ухилення від виконання зобов`язання у діях скаржника відсутні. Крім того, скаржнику на праві власності належить ј частини квартири, у якій зареєстрований та проживає неповнолітній син останньої, при цьому, жодних дій щодо приховування інформації про зазначену квартиру чи дій щодо її відчуження вона не вчиняла. Натомість, дізнавшись про наявність заборгованості та виконавчого провадження, заявником добровільно та регулярно почали сплачуватися кошти на погашення заборгованості. Сума погашеної заборгованості становить 127 477 грн. 99 коп. Крім того, й сам боржник ОСОБА_4 вчиняє дії щодо погашення заборгованості. При цьому, скаржник має необхідність у виїзді за межі України з метою отримання заробітку, завдяки якому остання здійснює погашення боргу, утримує неповнолітнього сина та батька-інваліда.

Скаржник зазначає, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, задля збереження життя свого неповнолітнього сина та батька-інваліда, вона має намір тимчасово покинути своє постійне місце проживання в місті Києві та виїхати до Республіки Польща, де вона забезпечена місцем роботи. Крім того, особа, яка набула боргових зобов`язань перед стягувачем - ОСОБА_4 залишається проживати в Україні та продовжуватиме сплачувати заборгованість.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Чиж С.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, з підстав, зазначених у ній.

Стягувач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, у якому, посилаючись на введення в Україні воєнного стану та його перебування за кордоном, просив проводити розгляд даної справи після закінчення воєнного стану в Україні. При цьому, доказів на підтвердження його перебування за кордоном, ОСОБА_3 не надає.

Також, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи достатня наявна кількість доказів для правильного вирішення справи по суті.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання.

Стягувач ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки-повідомлення на його електронну адресу.

Заінтересована особа до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявністьпідстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду заявником в повному обсязі не виконане. Крім того, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості.

Щодо вищевказаних висновків суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 14 липня 2016 року Головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бучком В.В. відкрито виконавче провадження № 51641644 з виконання виконавчого листа № 755/6330/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 30 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ОСОБА_5 суму основного боргу за договором позики від 05 грудня 2015 року у сумі 1 472 578 грн. 99 коп., інфляційне збільшення боргу 10 308 грн. 05 коп., три проценти річних від простроченої суми 7 625 грн. та штраф за порушення виконання зобов`язання 107 100 грн. за період з 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2016 року, а всього 1 597 612 грн. 04 коп. (а.с. 163-164).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року у справі № 756/15983/20 у задоволенні подання старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Юлії Юріївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відмовлено (т. І а.с. 24-26)

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 756/15983/20 ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року, скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Юлії Юріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 755/6330/16-ц, виданим 30 травня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1 597 612 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч шістсот дванадцять) грн. 00 коп. (т. І а.с. 27-31).

У матеріалах справи наявна належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 51641644 (т. ІІ а.с. 01-165) з яких, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1 (т. ІІ а.с. 148-152).

У квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. І а.с. 155).

Станом на 16 лютого 2018 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 (т. І а.с. 128-129).

Згідно вимоги виконавця від 02 листопада 2018 року, державний виконавець вимагав від ОСОБА_1 бути присутньою 09 листопада 2018 року з 15:00 до 19:00 за адресою: АДРЕСА_3 та надати безперешкодний доступ до приміщення (т. ІІ а.с. 132-133). Доказів вручення вказаної вимоги ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 письмово повідомила державного виконавця про те, що вона знаходиться за межами міста Києва та Київської області та не має можливості прибути на вимогу виконавця 09 листопада 2018 року. Вказане повідомлення надійшло до державної виконавчої служби 15 листопада 2018 року (т. І а.с. 130).

09 листопада 2018 року державним виконавцем складено акт про те, що доступ до квартири АДРЕСА_1 надано не було. Державним виконавцем залишено вимогу з`явитися до виконавчої служби (т. ІІ а.с. 134).

Згідно довідки державного виконавця від 31 травня 2019 року, станом на 29 травня 2019 року заборгованість у виконавчому провадженні № 51641644 становить 1 595 637 грн. 49 коп., виконавчий збір - 159 563 грн. 74 коп., витрати виконавчого провадження 1 200 грн. Загальна сума 1 756 401 грн. 23 коп. (т. ІІ а.с. 95);

07 жовтня 2020 року державним виконавцем складено акт про те, що виходом за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що двері ніхто не відчинив (т. ІІ а.с. 87).

22 жовтня 2018 року державним виконавцем складено акт про те, що з метою проведення опису та арешту майна боржника, а саме, квартири АДРЕСА_1 , доступу до приміщення не надано. Державний виконавець залишив вимогу з`явитися до виконавчої служби (т. І а.с. 131). Доказів на підтвердження отримання боржником зазначеної вимоги, матеріали справи не містять.

Із інформації від 03 березня 2020 року вбачається, що у період з липня 2016 року по березень 2020 рік ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон України (т. ІІ а.с. 76-79).

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Величко Р.С. від 30 січня 2019 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (т. І а.с. 99-100).

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Ю.Ю. від 22 січня 2020 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (т. І а.с. 80).

З наявних в матеріалах справи квитанції вбачається, що у період з квітня 2019 року по лютий 2022 рік ОСОБА_1 сплачувала кошти на погашення заборгованості у ВП № 51475440 (т. І а.с. 32- 46; 149-150; 178-179).

З наявних в матеріалах справи квитанції вбачається, що у період з квітня 2019 року по лютий 2022 рік ОСОБА_4 сплачував кошти на погашення заборгованості у ВП № 51475440 (т. І а.с. 47-60; 151-152; 180-181).

Згідно довідки № 077179 від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_9 , що є батьком ОСОБА_1 , має першу групу інвалідності (т. ІІ а.с. 173).

Із виписки із медичної картки ОСОБА_8 вбачається, що останній протягом 15 років хворіє на облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок (оклюзія стегново-підколінних сегментів, підколінних артерій). Стан ОСОБА_8 , погіршився (т. ІІ а.с. 174).

Із заяви Повітового Управління з Працевлаштування в Воломіні про доручення іноземцю виконання роботи від 17 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_10 доручає ОСОБА_1 тимчасову роботу у період з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року; з 04 грудня 2022 року по 28 грудня 2023 року (т. І а.с. 174-177).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно частин 5 та 6 вищевказаної статі суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

З вказаного вбачається, що законодавець визначив участь державного (приватного) виконавця під час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, обов`язковою. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи у суді першої інстанції тривав з серпня 2021 року по липень 2022 рік. Держаний виконавець неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, проте до суду першої інстанції жодного разу не прибув, свою позицію щодо вказаного питання, не висловив.

Так, враховуючи, що виконавець був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також, що дана справа перебувала на розгляді суду першої інстанції тривалий час, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для розгляду справи у відсутність державного виконавця.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналогічних правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17.

Як вбачається з матеріалів справи, доцільність та необхідність вжиття такої юридичної санкції як тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, було визначено постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.

Так, згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

У справі «Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria)» (рішення від 26 листопада 2009 року, заява № 34383/03) Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям, а саме ґрунтуватися на законі; переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції; та знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому вжиття обмежувальних заходів з метою стягнення неоплачених боргів може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості (пункт 49).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення у справах "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96; "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35; "Рінер проти Болгарії", § 121).

Європейський Суд підкреслює, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, щоб порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин (пункт 50).

З вказаного вбачається, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Бучком В.В. від 14 липня 2016 року, відкрито виконавче провадження № 51641644 з виконання виконавчого листа № 755/6330/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 30 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ОСОБА_5 суму основного боргу за договором позики від 05 грудня 2015 року у сумі 1 472 578 грн. 99 коп., інфляційне збільшення боргу 10 308 грн. 05 коп., три проценти річних від простроченої суми 7 625 грн. та штраф за порушення виконання зобов`язання 107 100 грн. за період з 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2016 року, а всього 1 597 612 грн. 04 коп., боржником за яким є ОСОБА_1 .

В рамках вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій щодо виявлення та звернення стягнення на кошти та майно боржника, зокрема, неодноразове здійснення виходу на дільницю за адресою: АДРЕСА_3 (1/4 вказаної квартири належить боржнику на праві власності), з метою проведення опусу майна боржника, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладення арешту на кошти боржника, здійснення запитів до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, здійснено запити до банківських установ щодо наявності у боржника відкритих рахунків тощо.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 756/15983/20 тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 755/6330/16-ц, виданим 30 травня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1 597 612 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч шістсот дванадцять) грн. 00 коп.

На даний час, судове рішення не виконане, заборгованість не погашена.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, після набрання законної сили судовим рішенням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , остання вчиняє всі можливі дії спрямовані на виконання боргових зобов`язань, за якими, дане обмеження встановлено. Так, не зважаючи на те, що боржник не є працевлаштованою в Україні, остання в добровільному порядку здійснює погашення заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Крім того, своїми діями, боржник не перешкоджає державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій, не ігнорує вимоги виконавця, не вчиняє дій з метою приховування належного їй на праві власності майна.

З вказаного вбачається, що наразі боржник добросовісно виконує обов`язки, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також приймає необхідні міри для погашення заборгованості.

Колегія суддів враховує, що у боржника ОСОБА_1 на утриманні перебуває її неповнолітній син ОСОБА_6 та батько ОСОБА_8 , який має першу групу інвалідності та протягом 15 років хворіє на облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок (оклюзія стегново-підколінних сегментів, підколінних артерій). Із виписки із медичної картки ОСОБА_8 вбачається, що його стан погіршився та йому необхідне подальше спостереження лікаря.

Таким чином, крім боргових зобов`язань, на боржнику ОСОБА_1 , лежить тягар по утриманню свого неповнолітнього сина та батька-інваліда, якому потрібне постійне лікування та догляд, при цьому, боржник не має постійного місця роботи в Україні.

Колегія суддів зауважує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що розпочалася 24 лютого 2022 року, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє й на даний час. У зв`язку з наведеним, велика кількість підприємств не функціонує, що у свою чергу, ускладнює працевлаштування в Україні.

Разом з тим, у січні 2022 року боржник отримала від польської установи праці «Повітове Управління з Працевлаштування в Воломіні» заяву про доручення іноземцю виконання роботи, згідно якої, ОСОБА_10 доручає ОСОБА_1 тимчасову роботу у період з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року; з 04 грудня 2022 року по 28 грудня 2023 року.

З вказаного вбачається, що боржник забезпечена роботою на території Республіки Польщі.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, задля збереження життя свого неповнолітнього сина та батька-інваліда, враховуючи наявність у неї роботи у Республіці Польща, остання має намір тимчасово покинути своє постійне місце проживання в місті Києві та виїхати до країни Польща .

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1 , а також те, що у період з липня 2016 року по березень 2020 рік ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон України проте постійно поверталася до України, у зв`язку з чим, підстави вважати, що остання після сксусвання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не повернеться до неї, відсутні.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 не маючи офіційного працевлаштування в Україні, з метою виконання боргових зобов`язань, за якими, на останню накладено обмеження у праві виїзду за межі України, добровільно та систематично сплачує кошти, крім того, вона отримала запрошення від польської установи праці про доручення їй виконання роботи, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що працевлаштування боржника в Польщі, сприятиме прискоренню виконання боргових зобов`язань покладених на неї судовим рішенням.

Колегія суддів також бере до уваги, що стягнення заборгованості за виконавчим листом 755/6330/16-ц виданим Дніпровським районним судом міста Києва, здійснюється не лише з ОСОБА_1 , а й з ОСОБА_4 , який також в добровільному порядку здійснює погашення заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, та який продовжує проживати в Україні.

З вказаного вбачається, що наразі, боржник добровільно вносить платежі на погашення заборгованості та добросовісно виконує обов`язки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а обмеження її у праві виїзду за межі України, не є пропорційним меті його застосування, порушує справедливий баланс між правами боржника та публічним інтересом, та є не виправдним втручанням здійснення боржником права на свободу пересування.

На вищевказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з ухваленням нового судового рішення, про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джулай Юлія Юріївна, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, задовольнити.

Скасувати встановлене постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 756/15983/20 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура