ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/980/22 Номер провадження 22-ц/814/2298/22Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 08 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитини трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з 06.11.2020 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час шлюбні відносини припинені. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

У зв`язку з викладеним, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 на її користь у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 11 травня 2022 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , включно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надала суду будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів перебування її у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

Однак, враховуючи те, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, позов підлягає задоволенню у розмірі меншому ніж заявлений.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно зроблено висновок, що відповідач у справі має можливість сплачувати аліменти на дружину до досягнення їхньої дитини трирічного віку.

Крім того, апелянт зазначає, що він добровільно надавав матеріальну допомогу позивачу, що підтверджується заявами на переведення коштів на картку ОСОБА_2 від його імені.

Скаржник також стверджує, що 11.05.2022 року позивачка по справі звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, однак про це не зазначено в позові. Заява задоволена та видано судовий наказ про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, що було встановлено судом першої інстанції, проте безпідставно не враховано при ухваленні рішення.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06.11.2020 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час шлюбні відносини припинені. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

У частинах другій, четвертій та шості статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем на стадії апеляційного оскарження рішення суду долучені докази в підтвердження доводів матеріальної підтримки дружини та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, які не надавалися суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції не забезпечено право сторін на подання заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

Колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники процесу посилаються в апеляційній скарзі. Докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заперечуючи щодо розміру аліментів на утримання дружини відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність у відповідача доходів певного розміру, будь-якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання дружини. Крім того, він посилається на те, що за наслідками перенесених захворювань потребує постійного прийому дороговартісних ліків.

Крім того, суд першої інстанції вірно послався на ту обставину, що 11.05.2022 року позивачка по справі звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, однак про це не зазначено в позові, заява задоволена та видано судовий наказ про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, однак не враховував її при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих позивачем доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права, застосувавши наведенні вище положення Сімейного кодексу України, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, з урахуванням відсутності відомостей у справі про отримання відповідачем доходу, так і про можливість сплачувати у заявленому розмірі, судовий наказ про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на її користь у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 11 травня 2022 року до досягнення їхнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , включно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2022 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова __________________ Л.М. Хіль