12.09.2022 Справа № 756/7243/22
Номер провадження 2/756/4425/22
Унікальний номер судової справи 756/7243/22
У Х В А Л А

12 вересня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Банасько І.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Невкритого В.Ю. звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект» та визнати право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Разом з тим, в порушення вимог ст. 175-177 ЦПК України позивач не виконав вимог, які ставляться до позовної заяви при зверненні до суду та унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви клопоче про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», мотивуючи вимоги тим, що позов пов`язаний з захистом прав позивача як споживача, а тому на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Предметом позову у цій справі є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності. Позивач фактично оскаржує процедуру реалізації предмета іпотеки, не погоджується з рішеннями державного реєстратора, а також просить визнати його право власності на нерухоме майно. Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги безпосередньо не пов`язані із порушенням прав споживача фінансових послуг .

Отже, між ОСОБА_1 та ТОВ «Кей-Колект» виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Враховуючи те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на відносини, що виникли між позивачем та відповідачем, позивач не звільняється від сплати судового збору, а отже у задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви майнового характеру - у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 12 405,00 грн.

За подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_1 заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

У порушення вказаних вимог позивачем не сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

У порушення вказаних вимог позивачем не зазначено ціну позову щодо вимоги про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачу слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна, право власності на яке просить визнати за собою позивач, з посиланням на докази на підтвердження зазначених обставин (висновок про вартість майна станом на 2022 рік тощо).

Отже, позивачу необхідно зазначити ціну позову, яка відповідає дійсній вартості нерухомого майна, на яке він просить визнати право власності за собою. А також сплатити судовий збір відповідно до ціни позову за вимогу майнового характеру та судовий збір за вимогу немайнового характеру, надавши оригінал платіжного документу, що підтверджує сплату судового збору до суду.

Окрім того, позивачем та/або його представником не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Частиною 7 ст. 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270 оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Аналізуючи наведені норми, Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі №820/1186/17 зробив висновок, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Отже, виходячи зі змісту ч. 7 ст. 43 ЦПК України, належним виконанням стороною справи указаної норми Кодексу, є надсилання нею саме поштою листом з описом вкладення (листом з оголошеною цінністю) іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач/представник позивача звернувся до суду із позовом через систему «Електронний суд» саме в електронній формі, йому необхідно надати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин справа не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (адреса місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, поверх 4, каб. 402; ), треті особи: Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у місті Києві (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д; ), ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.М. Банасько