Справа № 535/1079/22
Провадження № 2/535/399/22
Рішення

іменем України

07 листопада 2022 року,

смт Котельва,

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 535/1079/22,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про стягнення суми,

представник позивача: ОСОБА_3 ,

представник відповідача: ОСОБА_4 .

Виклад позиції позивач та заперечень відповідача.

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 9200,00 грн, посилаючись на те, що 3 вересня 2021 року між ними був укладений договір в усній формі, відповідно до якого відповідач зобов`язалася продати їй земельну ділянку площею 0,1019 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:0022503. На підтвердження договірних відносин вона сплатила обговорювану суму на картку відповідача через банківську установу. 15 квітня 2022 року відповідач відмовилася нотаріально посвідчувати із нею договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки і не повернула вже сплачені кошти, стала уникати зустрічі із нею, не відповідала на телефонні дзвінки, чим порушила взяті на себе зобов`язання. 02.08.2022 вона звернулася у письмовій формі до відповідача з листом-повідомленням з проханням повернути їй кошти, але відповіді на лист або кошти вона так і не отримала, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем, відповідно до ст. 178 ЦПК України, подано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем була попередня домовленість про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Сума, яка була обговорена сторонами 3000,00 доларів США та завдатку 9200,00 гривень. ОСОБА_5 , як доказ на підтвердження сплати саме завдатку за майбутнє придбання будинку та земельної ділянки, за вищезазначеною адресою, надав квитанцію на оплату спірної суми коштів, яку з його слів було перераховано його матір`ю - позивачем по справі. Остаточно сторони домовилися укласти договір після того, як ними проведено продаж власного житлового будинку в с. Велика Рублівка Полтавського району Полтавської області та отримання коштів від його продажу. Документи, необхідні для посвідчення договору, відповідачем були зібрані та підготовлені та подальшого посвідчення договору купівлі-продажу обумовленого майна, за попередньою домовленістю з приватним нотаріусом Лапочка P.O. Пізніше, позивач та ОСОБА_6 не провели оплату решти обумовленої суми коштів, для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки за указаною в обумовлений день в жовтні, листопаді і грудні 2021. Як стало відомо відповідачу, перешкодою укладення правочину з нею слугували ті обставини, що в позивач не змогла продати власний будинок та отримати кошти для оплати обумовленої суми відповідачу. ОСОБА_1 , як стало відомо пізніше відповідачу, яка є матір`ю ОСОБА_6 , без відома та згоди власника, самовільно вселилися в житловий будинок за зазначеною адресою та на протязі тривалого часу користувалися земельною ділянкою, проживали в будинку який за законом належить ОСОБА_2 . Вказані обставини стали підставою для звернення до органів поліції, що підтверджується копією повідомлення керівника ВП №4 СПД №1 ГУНП в Полтавській області від 07.09.2022 №с-37. Через деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повідомили відповідачку по те, що передумали купувати в неї будинок та земельну ділянку та не хочуть укладати з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за який вже був сплачений завдаток в сумі 9200 гривень та відмовилися виконувати взяті на себе зобов`язання, вимагали повернути кошти, що на думку відповідача, суперечить вимогам цивільного Кодексу України, з наступних підстав: договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (друга сторона), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму ст.224 ЦК України. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдаток це грошова сума, яка видається продавцю від покупця в рахунок подальших за договором платежів і служить підтвердженням зобов`язання і забезпечує його виконання. Завдаток забезпечує договір, значить, прописується прямо в договорі купівлі-продажу або в додатковій угоді. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена покупцем за договором є завдатком, вона буде автоматично визнана судом авансом. Функції завдатку платіжна видається в рахунок майбутніх платежів за договором, доказова підтверджує факт укладення договору, забезпечувальна стимулює сторони до виконання зобов`язання. Законодавець пов`язує долю завдатка з винними діями тієї чи іншої сторони. Обов`язок доказування відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України покладається на сторони. Тобто позивач, який покладає вину за невчинення договору на відповідача повинен довести дану вину. Позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу того, що договір мав бути укладений саме з нею, та його не було укладено саме з вини відповідачки. Якщо сторона, яка дала завдаток, відмовляється від виконання договору, завдаток залишається в іншої сторони. Іншими словами, якщо покупець вважає, що ціна земельної ділянки велика чи його щось не влаштовує то наданий завдаток у 9200 грн залишається у продавця.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 23.08.2022 судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 26.08.2022 прийнято до розгляду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на 14.09.2022, яке відкладено на 18.10.2022 у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про витребування доказів та на 07.11.2022 у зв`язку з викликом свідків.

Позивач та представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач та представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

З квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 01.10.2021 убачається, що ОСОБА_1 перерахувала на картку ОСОБА_2 9200,00 грн за купівлю земельної ділянки площею 0,1019 га, кадастровий номер :30:002:2503 (а.с. 6).

У зв`язку з відмовою відповідача укладати із позивачем договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки, позивач 02.08.2022 звернулася до останньої із листом-повідомленням про добровільне повернення коштів у сумі 9200,00 грн (а.с. 7), але кошти повернуті не були, що стало підставою звернення до суду.

Як убачається з листа приватного нотаріуса Полтавського РНО Лапочки Р.О. від 23.09.2022 у другому півріччі 2021 року до неї зверталася ОСОБА_2 по питанню продажу належного їй житлового будинку, земельної ділянки присабидної та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в смт Котельва. ОСОБА_2 з`явилася на консультацію разом із потенційним покупцем ОСОБА_1 . Із собою ОСОБА_2 мала виключно документи, які посвідчували її право власності на вказане нерухоме майно. Після того дня одночасно та з усіма необхідними документами відповідно до наданого переліку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до нотаріуса не з`являлися, дата та час посвідчення договорів купівлі-продажу їм не назначалися. Отже, договори не були посвідчені у зв`язку із відсутністю всіх необхідних документів та не зверненням обох сторін (а.с. 31).

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3905 гс 17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року

у справі № 922/3412/17 (провадження № 12182 гс 18) зроблено висновок,

що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Подібні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, провадження № 14175 цс 21.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що з наданих доказів установлено факт безпідставного перерахування грошових коштів ОСОБА_1 у сумі

9200,00 грн на рахунок ОСОБА_2 , що останньою не заперечувалося, договір купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання якого були перераховані позивачем указані грошові кошти, між сторонами не укладався.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд до уваги не бере, оскільки вони не стосуються предмету позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, які підлягають стягненню на її користь з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі у розмірі 9200,00 грн (дев`ять тисяч двісті гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсоть дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 09.11.2022.

Суддя І.М. Нечипоренко