ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 707/863/22
Провадження № 22-ц/821/1284/22
Категорія: 305010200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Моторно (транспортне) страхове бюро України

представник відповідача: Гусєв Павло Володимирович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України Гусєва Павла Володимировича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Тептюка Є.П. в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог, що 18.04.2020 року, близько 13 години за адресою: вул. Північна, с. Леськи, Черкаського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ИЖ412» допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2107» під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_3 помер, а пасажир автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала травми.

Позивачка вказує, що відповідно до вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 11.09.2020 року у справі 707/1189/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Позивачка зазначає, що є дружиною загиблого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, а тому їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилась у понесених витратах на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника та у втраті годувальника, так як ОСОБА_1 була на утриманні чоловіка через досягнення пенсійного віку.

Вважає, що вона має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду.

Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю Мелех Д.О., 27.10.2021 року було надано МТСБУ повідомлення про ДТП та заяви на здійснення регламентної виплати з усіма необхідними документами.

Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились:

-регламентна виплата, пов`язана із смертю потерпілого;

-регламентна виплата в рахунок відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника.

Позивачка вказує, що на підставі вказаної заяви 24.11.2021 року МСТБУ виплатило ОСОБА_1 регламентну виплату, пов`язану із понесеними витратами на виготовлення та спорудження нагробного пам`ятника.

Станом на 13.04.2022 року від відповідача позивачкою не отримано жодного повідомлення про прийняте рішення відносно регламентної виплати, пов`язаної із смертю потерпілого, що змусило її звернутися із позовом до суду.

В зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_1 просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача МСТБУ на її користь страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду у зв`язку зі смертю потерпілого у розмірі 170 028, 00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 грошові кошти, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого в сумі 170028,00 грн.

Стягнуто із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1700, 28 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що враховуючи стан здоров`я позивачки, зважаючи на її непрацездатність, скрутне матеріальне становище, відсутність інших джерел доходу, окрім пенсії, суд вважав, що вона мала право на отримання матеріальної допомоги на утримання від померлого ОСОБА_3 , а тому, прийшов до висновку, що на момент ДТП (18.04.2020 року) право на отримання страхового відшкодування за спричинену шкоду, пов`язану із втратою годувальника, має дружина загиблого позивачка ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 серпня 2022 року, представник МТСБУ Гусєв П.В., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову -відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не врахував висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Зазначає, що для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Апелянт звертає увагу на те, що позивачка отримує пенсію, що є більшою за прожитковий мінімум, встановлений на момент звернення із заявою про виплату страхового відшкодування.

Також, на думку апелянта, позивачкою не надано жодного доказу того, що вона перебувала на утриманні загиблого і доходи її чоловіка були основним джерелом її засобів існування, як не надано і доказів розміру доходів загиблого.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції

18.04.2020 року, близько 13 год. 00 хв. за адресою: вул. Північна, с. Леськи, Черкаського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ИЖ412» державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_3 помер. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 21.04.2020 року, лікарським свідоцтвом про смерть №337 від 21.04.2020 року.

Відповідно до вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 11.09.2020 року у справі 707/1189/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

ОСОБА_1 було направлено повідомлення про ДТП на адресу МТСБУ від 27.10.2021 року, що підтверджується відповідною копією та направлено заяву про виплату страхового відшкодування.

Заявою про підтвердження взаєморозрахунків від 27.10.2021 року встановлено, що МТСБУ здійснило регламентну виплату на виготовлення та встановлення пам`ятника в сумі 39850 грн.

Позивачка є дружиною загиблого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , а також є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_5 .

Довідкою Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, виданої 19.10.2021 року за № 894 підтверджується, що позивач проживала разом зі своїм чоловіком до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилась на його утриманні.

Складеним актом про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 18.10.2021 року встановлено, що позивачка перебувала на утриманні чоловіка та його дохід значно перевищував її особистий.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником Моторно (транспортного) страхового бюро України Гусєвим П.В. підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що 18.04.2020 року, близько 13 год. 00 хв. за адресою: вул. Північна, с. Леськи, Черкаський район Черкаська область сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ИЖ412» державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого останній помер.

Відповідно до вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 11.09.2020 року у справі 707/1189/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 .

Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» представником за довіреністю ОСОБА_5 , 27.10.2021 року було надано МТСБУ повідомлення про ДТП та заяви на здійснення регламентної виплати з необхідними документами.

На підставі вказаної заяви 24.11.2021 року МСТБУ виплатило ОСОБА_1 регламентну виплату, пов`язану із понесеними витратами на виготовлення та спорудження нагробного пам`ятника.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що станом на 13.04.2022 року від відповідача нею не отримано жодного повідомлення про прийняте рішення відносно регламентної виплати, пов`язаної із смертю потерпілого, а тому вона змушена була звернутися до суду про відшкодування шкоди.

Як вбачається з довідки про доходи за 2019 рік № 1748 від 30.06.2022 року, до моменту настання ДТП, позивач отримувала пенсію у розмірі 2323,12 грн., що є більшим за прожитковий мінімум відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік».

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закон України № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 6 Закону України № 1961-IVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України № 1961-IV).

Положеннями ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, виключно лише на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України.

За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому таке утримання.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання належного їй майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Вказана обставина в ході судового розгляду має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування.

Проте, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції належним чином не встановив всіх обставин справи та прийшов до помилкового висновку, що позивачка мала право на утримання, хоча будь-якими об`єктивними доказами не доведено, що ОСОБА_1 була на утриманні у чоловіка, який помер внаслідок ДТП.

Під час розгляду справи судом установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 18.04.2020 року і в якій загинув ОСОБА_1 , останній був особою пенсійного віку; сама позивачка, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона перебувала на повному утриманні загиблого чоловіка до дня його смерті, та що її чоловік мав більший дохід, ніж одержувала сама позивачка, що надавало йому об`єктивну можливість утримувати ОСОБА_1 , у зв`язку із чим посилання позивачки на її перебування на повному утриманні потерпілого є необгрунтованими.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до наданих представником позивача письмових доказів, а саме довідки № 894 від 19.10.2021 року, Акту про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 18.10.2021 року, які, на думку позивачки, підтверджують факт її перебування на повному утриманні загиблого чоловіка, оскільки вказані докази не містять будь-яких відомостей про фактично отримуваний потерпілим дохід і не підтверджують із достовірністю, що отримуваний чоловіком позивачки дохід був основним джерелом її засобів до існування.

За таких обставин, вимога ОСОБА_1 про стягнення з МТСБУ на її користь страхової виплати на відшкодування шкоди, як утриманцю загиблого, відповідно до ст. 27 Закону України № 1961-IV не може бути задоволена.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, ЦПК України суд на зазначені вище положення закону належної уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування витрат у зв`язку із смертю потерпілого.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права, до скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року, то судові витрати, понесені Моторно (транспортним) страховим бюро України за подання апеляційної скарги в сумі 2550,42грн., компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідно до ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником Моторно (транспортного) страхового бюро України Гусєвим Павлом Володимировичем задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 липня 2022 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) 2550,42 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук

/повний текст постанови суду виготовлений 28 жовтня 2022 року/