Справа № 183/8019/21
№ 2-с/183/25/22

У Х В А Л А
24 жовтня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря Краснянської Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду заяву ОСОБА_1 , боржник 2 - ОСОБА_2 , стягувач Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району про скасування судового наказу,-
27 вересня 2022 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить скасувати судовий наказ від 17 січня 2022 року винесений Новомосковським міськрайонним судом за заявою Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що під час її шлюбу з ОСОБА_2 , який є другим боржником, останній як кадровий військовослужбовець, отримав від Міністерства оборони України ордер на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що стало підставою для подальшої реєстрації її, як дружини боржника 2, у відповідному житлі.
В подальшому її життя з боржником 2 не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу у судовому порядку. Після припинення шлюбних відносин у 2016 році, вона стала проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, місто Вовчанськ, в якому вона проживала, було окуповане. На час окупації вона тимчасово проживала за адресою:
АДРЕСА_3 , за час існування її із боржником 2 шлюбу, не приватизувалося. Фактично вона не є власницею вказаного нерухомого майна. Окрім того, з часу розірвання шлюбу з боржником 2, вона проживала за зовсім іншою адресою та відповідно будь-якими комунальними послугами, що стосуються об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_1 не користувалася.
Отже, на думку заявника, об`єкт нерухомості не є об`єктом спільної сумісної власності або спільної часткової власності, а отже в неї відсутній обов`язок щодо утримання відповідного майна.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2012 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.
Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Обставини, викладені заявником у заяві про скасування судового наказу обґрунтовані, та підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки фактичного проживання (не проживання) виданого депутатом Черкаської селищної ради округу № 2 Мосійчук Т.Є., встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 не проживає з 2016 року. За вказаною адресою проживає ОСОБА_2 (а.с. 24). Отже, ОСОБА_1 не є споживачем відповідних комунальних послуг щодо житла, а саме нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Аналізуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ, виданий 17 січня 2022 року Новомосковським міськрайонний судом за заявою Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 260 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 , боржник 2 - ОСОБА_2 , стягувач Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району про скасування судового наказу, - задовольнити.
Роз`яснити Будинкоуправлінню №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.