Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/430/22
Провадження №: 2/332/1144/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Лебединській К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 22.05.1996 року по 01.02.2018 рік (21 рік 08 місяців 10 днів) він працював на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» у цеху ремонту металургійних печей, вогнетривником 5 розряду. У період з 01.02.2018 року по 08.04.2021 рік (3 роки 2 місяці 8 днів) працював по переведенню на вогнетривній дільниці, ремонту мартенівських печей, змінні бригади, Сервісного центру (м. Запоріжжя) ПрАТ «Запоріжвогнетрив» вогнетривником 5 розряду.

08.04.2021 року звільнився з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Робота на посаді вогнетривника, пов`язана зі шкідливими умовами, про що зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 02.07.2021. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії позивачу було встановлено професійний характер захворювання. За результатами огляду МСЕК 02.08.2021 року встановлено 55% втрати працездатності та 2 групу інвалідності безстроково. Внаслідок отримання професійного захворювання позивач втратив можливість працювати та утримувати себе та свою родину. Кошти, які позивач отримує як компенсацію ушкодження здоров`я від Фонду соціального страхування, та пенсії по інвалідності недостатньо для забезпечення життєвих потреб та постійного медикаментозного та іншого лікування. Зокрема, на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина.За таких підстав, просить суд, стягнути із ПАТ "ЗМК «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на його користь моральну шкоду внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, в сумі 126344, 40 гривень і матеріальну шкоду у розмірі 4440, 58 гривень, та стягнути із Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» моральну шкоду внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, в сумі 18562, 58 гривень, і матеріальну шкоду у розмірі 652, 4 гривень, та стягнути у солідарному порядку з відповідачів в процентному відношенні стажу роботи понесені судові витрати у розмірі 1500 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та відповідях на відзиви.

Представник Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях (а.с.64-73, 167-172). Наголосив, що позивачем не наведено , які саме дії відповідача призвели до моральних страждань, зазначив, що позивачу було повідомлено відповідачем про шкідливі умови праці та свідомо позивач вирішив працювати в таких умовах. Відповідач отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання роботи, жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи не було.

Позивачем надано відповідь на відзив(а.с.149-151) в якому зазначено про те, що заперечення відповідача - Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»з приводу того, що позивач кожного року проходив медичний огляд та станом здоров`я і був визнаний придатним для роботи, жодним чином не впливає на висновки встановлені актом розслідування причин виникнення професійного захворювання, які відповідачем не оскаржувався та не визнавався недійсним. Зазначає, що фізичне захворювання людини змінює її душевний стан та призводить до моральних страждань.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що позивач, працюючи у відповідача, кожен рік проходив періодичний медичний огляд, та був визнаний придатним до роботи за професією. Скарг на стан здоров`я від позивача не надходило. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять. В усіх цих довідках про результати періодичного медичного огляду позивача, відсутні рекомендації відносно позивача про проходження додаткових обстежень або лікувань не надавались. Відповідач отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи і, відповідно, не мав жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи в зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. Саме на підставі позитивних результатів медичних періодичних обстежень позивач був допущений до подальшої роботи. Повноваження роботодавця щодо можливості переведення працівника на іншу роботу, де вплив шкідливих виробничих факторів зменшений або взагалі відсутній, є обмеженими оскільки переведення можливе лише за ініціативою самого працівника (ст. 32 КЗпП), або внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи (ст. 170 КЗпП), що має підтверджуватись відповідним медичним висновком. На думку представника відповідача, позивач свідомо приховував від лікарів, що проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати ним працездатності. За таких підстав, просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях (а.с.110-114, 153-154). Зазначив, що з 01.02.2018р. по 08.04.2021р. позивач працював на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на посаді вогнетривника, але за цей час він - 470 днів знаходився на лікарняному, 157 днів у відпустці, 68 днів на навчанні та 14 днів знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, що свідчить про те, що 709 днів позивач не перебував у шкідливих умовах праці і за такий короткий час не міг отримати ушкодження здоров`я. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просить в задоволені позову відмовити повністю.

Позивачем надано відповідь на відзив (а.с.146-148) в якому зазначено про те, що заперечення відповідача - Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив»з приводу того, що позивач кожного року проходив медичний огляд та станом здоров`я і був визнаний придатним для роботи, жодним чином не впливає на висновки встановлені актом розслідування причин виникнення професійного захворювання, які відповідачем не оскаржувався та не визнавався недійсним. Зазначає, що фізичне захворювання людини змінює її душевний стан та призводить до моральних страждань.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» надав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що позивач, працюючи у відповідача, кожен рік проходив періодичний медичний огляд, та був визнаний придатним до роботи за професією. Скарг на стан здоров`я від позивача не надходило. Жодної інформації, щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, довідки не містять. В усіх цих довідках про результати періодичного медичного огляду позивача, відсутні рекомендації відносно позивача про проходження додаткових обстежень або лікувань не надавались. Відповідач отримував відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи і, відповідно, не мав жодних правових підстав для відсторонення позивача від роботи в зв`язку з невідповідністю його виконуваній роботі за станом здоров`я. За таких підстав, просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» з 22.05.1996 року по 01.02.2018 рік у цеху ремонту металургійних печей, вогнетривником 5 розряду. У період з 01.02.2018 року по 08.04.2021 рік працював по переведенню на вогнетривній дільниці, ремонту мартенівських печей, змінні бригади, Сервісного центру (м. Запоріжжя) ПрАТ «Запоріжвогнетрив» вогнетривником 5 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.16-17).

У відповідності до п.64 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. №1232 (в редакції від 04.03.2016р.) Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. N 1662.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ГУ Держпраці у Запорізькій області, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення профпатології ТОВ «Вітацентр» №408 за час роботи на підприємствах відповідачів, позивач отримав ряд професійних захворювань, а саме:

- пневмоконіоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, группа В. ЛН- другого ступеня;

- радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня);

- нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.11, 21-28).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. N 1662 пневмоконіоз (Код згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем (МКХ-10) J60-J64) входить до вказаного переліку внаслідок роботи в рудниках, шахтах, відкритих кар`єрах, на збагачувальних та добувних фабриках гірничорудної та вугільної промисловості; видобуток, обробка нерудних порід і матеріалів, азбесту та інших силікатів, щебеню тощо; виробництво азбестоцементу та інших азбестовмісних матеріалів (труби, шифер, панелі, дошки фрикційні, азбестотекстильні та інші вироби), виробництво фарфоро-фаянсових, скляних виробів, виробництво та застосування коксу, сажі, графітів; металургійні та ливарні виробництва, машинобудування; металообробка: зварювальні роботи; розмелювання сипких матеріалів; виробництво, обробка пластмас, сільськогосподарські та інші види робіт з виділенням пилу.

У відповідності до п.4 розділу ІІІ вищевказаного Переліку, нейросенсорна приглухуватість (Код згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем (МКХ-10) Н903) входить до вказаного переліку внаслідок роботи пов`язаної з впливом інтенсивного виробничого шуму у промисловості, будівництві, сільському господарстві, на транспорті, телефонних станціях тощо.

У відповідності до п.4 розділу VІ вищевказаного Переліку радикулопатія попереково-крижова (Код згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем (M 54/1) входить до вказаного переліку внаслідок роботи , пов`язані з локальним м`язовим перенапруженням, однотипними рухами, які виконуються у швидкому темпі, з тиском на нервові стовбури, м`язи, зв`язки, сухожилля, їх травмуванням, систематичним триманням вантажу на руках, його підняттям та переміщенням вручну або з докладанням зусиль; роботи пов`язані з систематичним нахилом тіла, перебуванням у вимушеній робочій позі (на колінах, навпочіпки, лежачи, з нахилом уперед тощо)

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.07.2021 року, професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ " ЗМК «Запоріжсталь» та в умовах дії шкідливих виробничих факторів ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (а.с.42-47).

Згідно з результатами огляду Медико-соціальної експертної комісії (довідка від 02.08.2021 року серії АБ № 0042217) ОСОБА_1 була встановлена втрата професійної працездатності 55% та 2 (друга) група інвалідності, внаслідок професійного захворювання безстроково(а.с.18).

Даний факт представниками відповідачів не оспорюється.

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 660 від 02.08.2021 року ОСОБА_1 потребує стаціонарного та амбулаторного лікування (а.с.19-20,20 зворот).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємствах відповідачів, де під час виконання ним трудових обов`язків отримав інвалідність внаслідок професійного захворювання, у зв`язку з чим за висновком МСЕК від 02.07.2021 року йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково зі втратою професійної працездатності 55%, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється представниками відповідачів.

Доводи представників відповідачів про те, що за позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє.

В даному випадку добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст.1167, 1168 ЦК України.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Суд наголошує, що моральна і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому.

У п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р. зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.

У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на підприємствах, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ ЗМК «Запоріжсталь» і ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу, зазнав професійного захворювання із встановленням другої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 55% безстроково, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, внаслідок неможливості виконувати певний фізичний труд вона позбавлена в повній мірі реалізувати право на труд, і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступінь втрати її професійної працездатності, який складає 55 %, встановлення у зв`язку з професійним захворюванням 3 групи інвалідності.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та достатньою сатисфакцією зазначених нею моральних страждань є 60000 гривень розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах. В іншій частині позовні вимоги не знайшли свого підтвердження і тому задоволенню не підлягають.

Так, загальний стаж роботи позивача ОСОБА_1 на обох підприємствах із шкідливими умовами праці становить 24 роки 10 місяців і 17 днів, з них на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - 21 рік 08 місяців 10 днів, що становить 90,4 %, на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 3 роки 2 місяці 8 днів, що становить 9,6%.

Згідно п.164.1.14 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У відповідності до п.168.1.1 Податкового Кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в сумі 54 240,00 гривень (60000,00 грн. х 90,4%), якаперевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, що встановлена законом на 1 січня 2022 року (звітного податкового року, 4*6 500,00 грн.=26 000,00 грн.) і обчислена без віднімання сум податків і зборів.

Відповідно ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 5760 гривень (60000,00грн х 9,6%), якане перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, що встановлена законом на 1 січня 2022 року (звітного податкового року, 4*6 500,00 грн.=26 000,00 грн.) і, відповідно до п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а підлягає сплаті у розмірі 5760 гривень.

Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5093 гривень, суд, дійшов висновку про відмову у її задоволенні в повному обсязі, оскільки у наявних в матеріалах справи документах та у судовому засіданні представником позивача не підтверджено, що проведенні медичні дослідження, за які позивачем сплачено грошові кошти в сумі 5093 гривні, були призначені лікарем в рамках професійного захворювання.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 60000 грн. 00 коп., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 144907 грн. 00 коп., задоволено на суму 60000 грн. 00 коп.) 1500 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 60000 грн.00 коп./144907 грн. 00 коп.=621 грн. 08 коп. 90,4 % (процентна складова стажу роботи позивача на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь») = 561 грн. 46 коп., 621 грн. 08 коп. 9,6 % (процентна складова стажу роботи на ПрАТ «Запоріжвогнетрив») = 59 грн. 63 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ЄДРПОУ 00191230, місцезнаходження за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.72, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 54 240 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сорок) гривень,яка обчислена без віднімання сум податків і зборів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», , місцезнаходження за адресою: м.Запоріжжя, вул.Північне шосе/вул.Теплична, буд.22-Б/1, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 5760 гривень, яка не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та підлягає сплаті Приватним акціонерним товариством «Запоріжвогнетрив», ОСОБА_1 без вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місцезнаходження за адресою: м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.72, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 561 гривні 46 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», ЄДРПОУ 00191885, місцезнаходження за адресою: м.Запоріжжя, вул.Північне шосе/вул.Теплична, буд.22-Б/1, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 59 гривень 63 копійок.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13.09.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко