Справа № 128/1327/19
УХВАЛА

22 вересня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши клопотання представника позивача згідно з ордером ОСОБА_1 в частині забезпечення позову ОСОБА_2 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 128/1327/19 за позовною заявою ОСОБА_2 , підписаною представником позивача згідно з ордером ОСОБА_1 , до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

21.09.2022 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Чернілевська Р.В. через електронну пошту суду подала клопотання про забезпечення позову та зупинення провадження у справі.

21.09.2022 представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Галіцина В.В. також попередньо через канцелярію суду подала заяву, у якій просила судовий розгляд відкласти у зв`язку з необхідністю ознайомитись з клопотанням відповідача.

Відповідно до статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Враховуючи вимоги статті 153 ЦПК України, вважаю за необхідне розглянути клопотання представника позивача в частині забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Клопотання обґрунтоване тим, що після смерті батька позивача нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 63441147. На даний час відповідачі, які є спадкоємцями за заповітом, що оспорюється позивачем, вже вчинили всі необхідні дії щодо прийняття спадщини, тобто звернулися з відповідними заявами. З огляду на це, видача відповідачам свідоцтв про право на спадщину, у випадку задоволення позову про визнання заповіту недійсним, ускладнить виконання рішення в майбутньому та призведе до необхідності подання нового позову. Тому сторона позивача вважає за доцільне застосувати вид забезпечення позову у вигляді заборони Вінницькій районній державній нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом до вирішення справи по суті. З огляду на вищевикладене, представник позивача ОСОБА_1 просить заборонити Вінницькій районній державній нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в рамках спадкової справи № 634411147, відкритої після смерті ОСОБА_6 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Дослідивши клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Р.В., суд дійшов такого висновку.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно з приписами якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до вимог частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати на скільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, на скільки він співмірний позовній вимозі і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зазначив, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду в разі ухвалення такого на користь позивача.

Як убачається зі змісту клопотання в частині забезпечення позову, необхідність забезпечення позову заявник мотивує для запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Разом з тим, заявником не зазначено доказів на підтвердження своїх вимог, а також не обґрунтовано у своїй заяві, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за наслідками розгляду у майбутньому позову, заявником не наведено жодного обґрунтування з посиланням на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи невиконання майбутнього рішення суду.

Таким чином, доходжу висновку, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому у задоволенні клопотання представника позивача в частині забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12-13, 149, 150, 153, 260-261, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотанні представника позивача згідно з ордером Чернілевської Руслани Віталіївни в частині забезпечення позову ОСОБА_2 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА