справа №753/3458/22
головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
провадження № 22-ц/824/8353/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просив суд: стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з постачання гарячої води та опалення в сумі 64826,08 грн, інфляційну складову боргу в сумі 16596,43 грн, 3 % річних в сумі 6120,45 грн, та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року не вносили оплату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, що станом на 18 жовтня 2021 року становить 64826,08 грн. Відповідачі, як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року у задоволенні позову ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" - адвокат Кравченко О.П. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачу, з незалежних від нього причин - не відомо де на момент подання позову до суду зареєстроване місце проживання відповідачів та отримати таку інформацію позивач у встановленому порядку не має можливості, а відповідно саме суд мав встановити теперішнє місце реєстрації проживання відповідачів по справі на момент прийняття рішення про відкриття провадження по справі та належним чином повідомити їх про заявлений позов та місце розгляду справи.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем на надано суду доказів володіння відповідачами спірною квартирою у період виникнення боргу, оскільки не лише власники квартири мають сплачувати кошти за отримані житлово-комунальні послуги, а й усі мешканці квартири, які у ній проживали та фактично користувалися наданими послугами у період виникнення заборгованості. Відповідно позивачем було подано до суду клопотання про витребування судом інформації щодо переліку осіб, місце проживання яких було зареєстровано в квартирі у період виникнення боргу, яке судом з незрозумілих підстав було проігнороване, внаслідок чого суд позбавив позивача можливості належним чином довести заявлені ним позовні вимоги, що також призвело до ухвалення помилкового рішення по справі, яке порушує права позивача на відшкодування понесених ним витрат при наданні послуги.

У доводах апеляційної скарги звертає увагу на те, що оскільки згідно наявної у позивача інформації в період виникнення заборгованості за період з жовтня 2014 року по 18 жовтня 2021 року користувачами послуг та мешканцями квартири АДРЕСА_2 були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , разом із поданим позовом до суду позивач, в порядку ст. 83, 84 ДПК України, подав суду клопотання про витребування доказів судом, так як отримати вищевказані конфіденційні дані про осіб та майно відповідачів, позивач, у встановленому Законом порядку не мав можливості, надавши при цьому докази того, що позивач намагався самостійно отримати необхідну для розгляду справи інформацію, однак суд належним чином не розглянув та відповідно не задовольнив подане позивачем клопотання.

Наголошує на тому, що відсутність належного повідомлення відповідачів з боку суду про дату, час і місце судового розгляду справи та не задоволення поданого позивачем клопотання про витребування доказів в повному обсязі, призвело до неможливості повного й всебічного розгляду справи й прийняття обґрунтованого та законного судового рішення по справі.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо власників квартири АДРЕСА_2 у заявлений позивачем період заборгованості, що заявлено до стягнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що за заявленими клопотаннями позивача судом першої інстанції було витребувано інформацію про власників квартири АДРЕСА_2 , поряд із цим даних про власників майна суду не було надано. За отриманими даними правовстановчих документів на майно не надано.

Окрім того, за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва від 22 лютого 2022 року відповідачі зареєстрованими по м. Києву не значаться, а надана суду першої інстанції копія відомостей з електронного реєстру нерухомого майна містить дані про власника майна за період, що не охоплюється заявленими позовними вимогами.

Судом апеляційної інстанції листом від 25 липня 2022 року вих. № 22-ц/824/8353/2022 було направлено запит до Головного управління ДМС у місті Києві щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 87).

Також, звертаючись до суду із апеляційною скаргою позивач для підтвердження своїх позовних вимог подав клопотання про витребування доказів у справі (а.с. 68-69).

У зазначеному клопотанні апелянт просив направити інформаційний запит до Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві про витребування повних анкетних відомостей про всіх осіб, які з жовтня 2014 року по 18 жовтня 2021 року були зареєстровані й в подальшому зняті з реєстрації, та місце проживання яких було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , також надати відомості кому та на якій підставі належало право власності чи право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , у період виникнення боргу зі сплати за отримані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2014 по 18 жовтня 2021 року.

Також просив витребувати з Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію та належним чином завірені копії документів про те, кому та за яких підстав належить право власності чи право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , у період виникнення боргу зі сплати за отримані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2014 по 18 жовтня 2021 року.

Вказував, що у суді першої інстанції вже заявляв аналогічні клопотання, які було задоволено судом першої інстанції та витребувано указані докази від зазначених осіб, а саме, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року було витребувано інформацію та належним чином завірені копії документів про те, кому та з яких підстав належить право власності чи право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , у період виникнення боргу зі сплати за отримані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2014 по 18 жовтня 2021 року.

Листом Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 19 квітня 2022 року була надана відповідь про те, що Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації» було позбавлено доступу до реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру речових прав на нерухоме майно.

Листом Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві була надана відповідь, про те що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України встановлено тимчасові обмеження. Враховуючи, що доступ до інформаційної системи «реєстр територіальної громади міста Києва» тимчасово відсутній, надати відомості про всіх осіб, які з жовтня 2014 року по 18 жовтня 2021 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається можливим.

Таким чином вказував, що неможливість надання інформації була пов`язана з тимчасовими перешкодами, що не свідчить про належне сприяння у здобутті доказів.

Ураховуючи наведені обставини та з метою дотримання прав сторону у справі щодо здобуття доказів, який самостійно обмежений у можливості отримання таких доказхів, ухвалою Київського апеляційного суду від 4 серпня 2022 року було задоволено клопотання позивача та витребувано вказану інформацію на стадії апеляційного перегляду справи.

10 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист від Головного управління ДМС у місті Києві щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, відповідно до якого ОСОБА_1 - зареєстрованим не значиться, ОСОБА_2 - зареєстрованою не значиться, ОСОБА_3 - був зареєстрований по АДРЕСА_1 і знятий з реєстрації 26 листопада 2021 року (а.с. 99).

15 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист від КП КМП «КМ БТІ» щодо інформації про право власності на майно, в якому вказано, що комунальне підприємство Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі Бюро) було позбавлено доступу до реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначено, що для отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно можна скористатись безпосереднім доступом до Державного реєстру прав (а.с. 102-103).

18 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист від КП КМП «КМ БТІ» щодо інформації про право власності на майно, в якому вказано, що комунальне підприємство Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі Бюро) було позбавлено доступу до реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначено, що для отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно можна скористатись безпосереднім доступом до Державного реєстру прав (а.с. 105-106).

31 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист від Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації, в якому вказано, що згідно відомостей, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2014 року по 18 жовтня 2021 року, було зареєстровано дві особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований з 24 березня 1987 року по 3 березня 2021 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований з 24 березня 1987 року по 26 листопада 2021 року.

Крім того зазначено, що квартира АДРЕСА_2 приватизована відповідно до наказу відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 1 жовтня 2021 року № 58500 на ім`я ОСОБА_5 .

Також, апеляційним судом 8 вересня 2022 року було повідомлено відповідачів на офіційному веб-сайті судової влади України про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження.

Таким чином, апеляційним судом було встановлено інформацію щодо одного із відповідачів, а саме: що в період з жовтня 2014 року по 18 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано ОСОБА_3 , що підтверджується листом Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації від 16 серпня 2022 року № 101-5246/05 та листом Головного управління ДМС у місті Києві від 10 серпня 2022 року.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_3 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилався на те, що користувачі спірного приміщення були споживачами послуг за спірний період за адресою: АДРЕСА_1 .

Користувачі з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року не вносили оплату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, що станом на 18 жовтня 2021 року становить 64826,08 грн. Користувачі, як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 522/10647/15-ц, що свідчить про усталену практику.

Відтак, відсутність письмового договору не являється підставою для відмови у стягненні заборгованості по житлово-комунальним послугам, які надавалися позивачем та споживалися відповідачами.

Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у виді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі щомісячної сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_3 не було надано доказів на підтвердження того, що в спірний період він не був споживачем послуг за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, відповідні обставини були встановлені на підставі витребуваних за клопотанням позивача доказів.

Враховуючи викладене та на підставі наведених правових норм, апеляційний суд вважає, що між відповідачем, а конкретно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які там проживали, і позивачем існували фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та підлягає задоволенню, однак лише в частині вимог до ОСОБА_3 , оскільки проживання інших відповідачів не підтверджено, а до ОСОБА_6 вимог не заявлено.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено ВС у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 з жовтня 2014 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року не вносив оплату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, що станом на 18 жовтня 2021 року становить 64826,08 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 46 409,44 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 18 416,64 грн.

Так, відповідно до наданих позивачем розрахунків, інфляційна складова боргу становить 16 596,43 грн.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річних розраховано за формулою: сума боргу х 3%/365 х кількість дні прострочення та відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 6 120,45 грн.

Таким чином, підлягає стягненню всього: сума заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 64 826,08 грн + інфляційна складова боргу у розмір 16 596,43грн + три відсотки річних у розмірі 6 120,45 грн = 87 542,96 грн.

Правильність зробленого позивачем математичного розрахунку, які підлягають сплаті відповідачем, а також розміру заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, ОСОБА_3 не спростовано.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що такі послуги не надавались, або ж надавались в меншому об`ємі ніж включено до проведеного позивачем розрахунку. Не надано також доказів того, що послуги у спірний період отримував будь-який інший суб`єкт.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодних доказів на підтвердження неотримання послуг відповідачем ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду було встановлено, що один із відповідачів, до якого заявлено позовні вимоги, у спірний період був зареєстрований у квартирі та споживав комунальні послуги, за які не сплачував у встановлені Законом строки, тому висновки суду першої інстанції про недоведеність підстав для стягнення з нього заборгованості є помилковими.

У зв`язку з наведеним, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_3 . В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки за результатами апеляційного перегляду колегія суддів вирішила скасувати помилкове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2 481 грн та апеляційної інстанції у розмірі 3 721,50 грн (2 481 грн+3 721,50 грн=6 202,50 грн).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалити і цій частині нове судове рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"() заборгованість за послуги з постачання гарячої води та опалення в сумі 64 826 (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн 08 коп., інфляційну складову боргу в сумі 16 596 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн 43 коп., 3 % річних в сумі 6 120 (шість тисяч сто двадцять) грн 45 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн 50 коп.

В решті рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К. П. Приходько
С.О. Журба