Справа № 946/5395/21
Провадження № 2/946/1665/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.01.2015 року. У житловому будинку також зареєстрований, але не проживає у ньому, колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу, 25.06.2020 року ОСОБА_2 вивіз усе своє майно з будинку та виїхав до іншого місця проживання АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 спільним побутом з позивачкою не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачці на праві власності житлового будинку у відповідача відсутні. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачці, як власниці будинку, перешкоди в реалізації права власності, оскільки вона не в змозі у повному обсязі користуватися і розпоряджатися своєю нерухомістю, використовувати свої права, передбачені діючим законодавством України. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 18.04.2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с.44).
Ухвалою суду від 26.05.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.49).
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки - адвокат Рудніченко І.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі .
Вислухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Ляпустіною Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №44, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №32482233 від 21.01.2015 року (а.с.13) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262801111 від 23.06.2021 року, №309773795 від 14.09.2022 року (а.с.16-17).
Позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України (а.с.20-22).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 26.04.2011 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 26.04.2011 року, актовий запис про шлюб №04 (а.с.7).
Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 20.06.2020 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що 20.06.2020 року складено відповідний актовий запис №22 (а.с.8).
Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 19.07.2021 року ОСОБА_2 з 20.08.2008 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).
Як вбачається з довідки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.05.2021 року №666, колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_4 , але, з її слів, з 2020 року за даною адресою не проживає (а.с.18).
Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з 2020 року. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 відповідач вивіз свої речі з житлового будинку по АДРЕСА_4 , та зараз проживає в АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, оскільки відповідач за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 не проживає більше одного року, він втратив право користування житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності його у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачці майна у відповідача відсутні.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який належить позивачці, відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані.
При подачі позову позивачкою сплачено судовий збір в сумі 908,00грн. згідно квитанції від 31.05.2021 року (а.с.5).
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, адреса місцезнаходження: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Михайлівська, 27, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко