Провадження № 2-з/638/128/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Дзержинськийрайонний суд містаХаркова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Межирицької В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за заявою Харківської міської ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 в провадження суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що 28.09.2022 судом видано виконавчий лист на виконання постанови Верховного Суду. 29.09.2022 цей виконавчий лист зареєстрований в Управлінні Державного казначейства у м. Харкові, прийнятий до розгляду, 30.09.2022 казначейство направило боржнику повідомлення про прийняття виконавчого документу. Замість надання казначейству інформації для виконання виконавчого листа, відповідач 03.10.2022 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Це явне зловживання процесуальними правами з боку боржника, бо це десята заява подібного штибу. Заява, зареєстрована в суді 03.10.2022 слово в слово копіює його аналогічну заяву від 12.08.2021, у задоволені якої було відмовлено. Без заходів забезпечення позову постанова Верховного Суду залишиться невиконаною відповідачем, у всякому разі у розумні терміни, а сума відшкодування , визначена Верховним Судом, за час затягування відповідачем з її виконання, знеціниться в наслідок інфляції. ОСОБА_1 просить заборонити відповідачу застосовувати будь- які дії, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання у розумні терміни постанови Верховного Суду. У випадку відсутності чи недостатності коштів на рахунку Харківської міської ради, зобов`язати керівництво Харківської міської ради перерозподілити видатки бюджету і, протягом тижня з дня отримання ухвали Верховного Суду про забезпечення позову, надати Управлінню Державного казначейства у м. Харкові інформацію про рахунки, з яких воно може списати повну суму, що залишилась. Заборонити Управлінню Державного казначейства у м. Харкові відкладати безспірне списання боргу з боржника у цій справі до повного виконання виконавчого листа вважати недійсним таке відкладення, якщо воно було застосоване після прийняття виконавчого документа 29.09.2022. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, додатково до несплаченої суми боргу 827 тис. 255 грн стягнути з відповідача 203 тис. 504 грн з урахуванням інфляції з вересня 21 р. до вересня 22 р., крім того, з розрахунку 3% річних від суми боргу, тобто 24 тис. 817 грн.

Сторони у судове засідання не викликались, що не суперечить приписам ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 6 ст. 431 ЦПК України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення виконання рішення суду має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення виконання рішення суду може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Забезпечення виконання рішення суду це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду.

Метою забезпечення виконання рішення суду є вжиття судом тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення. Суд застосовує заходи забезпечення виконання рішення у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача після ухвалення рішення в справі.

Як зазначено вище, частиною шостою статті 431 ЦПК України визначено, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення виконання рішення суду, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення виконання рішення суду випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення виконання рішення суду суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття таких заходів із урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позову, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З наданого ОСОБА_1 листа Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області від 30.09.2022 №8740/2/3 вбачається, що управлінням Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області отримано 29.09.2022 від ОСОБА_1 заяву від 29.09.2022 №б/н щодо виконання виконавчого листа Верховного Суду по справі №638/13288/14-ц, виданого 28.09.2022 про стягнення з Харківської міської ради відшкодування матеріальної (майнової) шкоди в сумі 827 254,74 грн.

Позивач звертаючись з заявою про забезпечення виконання рішення суду зазначає, що відповідач вживає заходів з метою перешкодити виконанню рішення суду.

Разом з тим, суд вважає, що ОСОБА_1 не обґрунтовано те, що у випадку невжиття заходів забезпечення виконання рішення, це ускладнить захист позивачем своїх прав.

В заяві про забезпечення виконання рішення суду позивач просить заборонити відповідачу ХМР застосовувати будь- які дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання у розумні терміни постанови Верховного Суду.

Проте, ОСОБА_1 не конкретизовано, які самі дії слід заборонити вчиняти відповідачу, окрім того, у разі задоволення цієї вимоги, може бути обмежене право відповідача на звернення до суду з заявами, на вчинення дій щодо виконання інших судових рішень.

Що стосується вимоги про зобов`язання керівництво ХМР перерозподілити видатки бюджету.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Відповідно до положень п. 17 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання, зокрема затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання.

Отже, для перерозподілу видатків бюджету існує певна процедура, визначена чинним законодавство, більш того, ст. 150 ЦПК України не містить такого виду забезпечення позову, як перерозподіл видатків бюджету.

Також не може бути задоволена вимога щодо заборони Управлінню Державного казначейства у м. Харкові відкладати безспірне списання боргу.

п.п.11,12 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначено, що відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі: 1) призначення до розгляду органом, який видав виконавчий документ, заяви про роз`яснення рішення про стягнення коштів, встановлення або зміну порядку і способу, розстрочку та/або відстрочку його виконання чи виправлення помилки або про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 2) необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо; 4) у випадках, передбачених п.39, 44 і 49 цього Порядку.

Отже, у разі заборони відкласти безспірне списання боргу, судом може бути обмежено право на призначення до розгляду заяви про роз`яснення рішення про стягнення коштів, встановлення або зміну порядку і способу, розстрочку та/або відстрочку його виконання чи виправлення помилки або про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, право Управління на отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, а також право Управління на звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо.

Окрім того, не може бути задоволення вимога ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, 3% річних у порядку ст. 625 ЦК України, яка заявлена в межах заяви про забезпечення виконання рішення суду, оскільки ця вимога може бути предметом спору у позовному провадженні та жодним чином не може бути задоволена у якості забезпечення виконання судового рішення.

Отже, в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати зобов`язання перерозподілу видатків бюджету, заборону відкладати безспірне списання боргу з боржника, заборону застосовувати будь- які дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання у розумні терміни постанови Верховного Суду, стягнення коштів у порядку ст. 625 ЦК України, як спосіб забезпечення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись ст. ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, 431 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за заявою Харківської міської ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Суддя І.В. Семіряд