КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/2218/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Справа №379/1038/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Таращанського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Зінкіна В.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Управління соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування збитків та моральної шкоди,

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: визнати дії відповідача щодо безпідставного списання 1516 куб. м. газу, оплачених ним, незаконними; зобов`язати відповідача здійснити постачання безоплатно 1516 куб. м. газу, оплачених позивачем у період з весни 2008 року по червень 2012 року; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 501,68 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3200,00 грн.; покласти на відповідача інші можливі витрати, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позову зазначає, що він є споживачем послуг з газопостачання природного газу по АДРЕСА_1 на підставі укладеного між сторонами типового договору про надання послуг з газопостачання. Протягом 2008-2016 років (і до 2008 р. також) він не користувався субсидією, а сплачував кошти за користування природним газом лише готівкою в повному обсязі та згідно з рахунками, які надходили йому від ПАТ «Київоблгаз».

В період з весни 2008 року по червень 2012 року ним було здійснено переплату за 1516 куб. м. газу у зв`язку невірними фіксуваннями показників його газового лічильника відповідачем та надсилання квитанцій. Станом на червень 2012 року фактичний показник - 7357 куб. м., а проплачено за 9045 куб. м., що підтверджується квитанціями за 03.2012, 04.2012, 05.2012, 06.2012, різниця складає 1688 куб. м.

В жовтні 2012 року у нього було здійснено заміну газового лічильника на новий із показником 20244 куб.м. (квитанція за лютий 2013 року), проте відповідач визнав факт переплати послуг газопостачання на 1688 куб. м., та включив обсяг переплаченого газу в поточні квитанції, що підтверджується квитанціями за січень-червень 2014 та січень-травень 2015 року на яких відображено, що ним здійснена переплата газу з показником лічильника 22 281. В подальшому йому квитанції взагалі не надходили аж до вересня 2016 року.

У вересні 2016 року йому надійшла квитанція з показником станом на 01.08.2016 року «20727», на 01.09.2016 року - «20734», з якої вбачається, що він мав сплатити вартість 7 куб. м. спожитого газу на загальну суму 40.89 грн.

Отже 01.08.2016 року відповідачем було безпідставно списано 1516 куб. м. газу оплачених позивачем. 10.10.2016 в нього знову було замінено лічильник газу, на якому зафіксовано фактичний показник «20765». Під час заміни лічильника йому надали новий із показником «0», про що було складений відповідний акт.

Починаючи з 01.08.2016 відповідач почав нараховувати заборгованість, яка при цьому збільшувалась не пропорційно до фактично спожитого газу та показників лічильника. Він погасив вказану заборгованість, та вимагав, в свою чергу, від відповідача виконати свої зобов`язання та поставити йому 1516 куб. м. газу, оплачених ним. Однак відповідач не визнає його законні вимоги, та у наданих йому відповідях всіляко приховує факт безпідставного списання оплаченого позивачем газу.

20.09.2016 він письмово звернувся до начальника Таращанської філії ПАТ «Київоблгаз» Захарченка з проханням пояснити, на якій підставі йому нараховано до сплати кошти за послуги з газопостачання, але отримав відповідь, що не відображала запитувану інформацію. 21.10.2016 він повторно письмово звернувся до начальника Таращанської філії ПАТ «Київоблгаз» Захарченка з листом, в якому пояснив, що станом на 21.10.2016 р він не винен ПАТ «Київоблгаз», а вони йому. Але й цього разу не отримав конкретної відповіді на поставлене питання.

Тому 15.11.2016 року позивач звернувся з аналогічною заявою до голови правління ПАТ «Київоблгаз». Але й цього разу відповіді на питання він не отримав. Натомість комерційний директор ПАТ «Київоблгаз» Федорчак у своїй відповіді наполягав на оформленні договору з Таращанською ФЕГГ на розподіл природного газу та навів факт про те, що на його ім`я відкрито особовий рахунок на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 13.12.2016 він втретє звернувся до голови правління ПАТ «Київоблгаз» та начальника Таращанської філії з вимогою провести звірку взаєморозрахунків.

Звертає увагу суду, що у відповідності до чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин відповідач був зобов`язаний надати йому 1516 куб. м. газу, оплачених ним, однак він здійснив безпідставне списання та відмовився від виконання зобов`язань в односторонньому порядку.

Крім того зазначає, що в результаті порушення його прав відповідачем він поніс значних матеріальних збитків: витрати, пов`язані з відрядженням в м. Київ 15.11.2016 - проїзд Тараща-Київ 72 грн.34 коп.; проїзд Київ-Тараща 72 грн.34 коп.; добові 0,2 мін. зарплати = 290 грн.; витрати на відправку листа 13.12.2016р ПАТ «Київоблгаз» - 13 грн.; витрати на ксерокопіювання документів - 54 грн. Загальні матеріальні збитки, понесені ним з вини ПАТ «Київоблгаз» становлять 501 грн. 68 коп.

Також, вважає, що йому спричинено моральну шкоду, а саме: факт списання сплачених ним коштів за послуги з газопостачання, понесені ним додаткові фізичні і моральні зусилля, пов`язані із безрезультатними кількаразовими переговорами та листуванням з керівниками ПАТ «Київоблгаз» та Таращанської філії ПАТ «Київоблгаз» з приводу списання проплачених позивачем коштів за послуги з газопостачання, порушення звичайного ритму життя, що завдало йому фізичної та моральної шкоди, яку оцінює в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що становить 3200 грн. х1= 3200 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволені позову, суд не врахував, що спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2003 № 476 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання».

Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року в період з весни 2008 року по червень 2012 року не врегульовувалися питання обчислення та зарахування передоплати газопостачання, а тому відповідач вірно застосовував до цих правовідносин загальні положення Цивільного Кодексу України, зокрема глави 48.

Вказує, що відповідно до Постанови КМУ № 74 від 02.03.2015 було внесено зміни в Правила надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року. Однак ці зміни Правил не можна було застосовувати до правовідносин, що склалися, оскільки переплата була здійснена в період з весни 2008 року по червень 2012 року, та була зафіксована не в грошовому еквіваленті, а в обсязі передплаченого газу. Закон не має зворотної сили, та сторонами мають застосовуватися нормативні акти, що діяли на момент виникнення спірних зобов`язань. Згідно з чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин відповідач був зобов`язаний надати позивачу 1516 куб. м. газу, оплачених ним, однак він здійснив безпідставне списання та відмовився від виконання зобов`язань в односторонньому порядку. В цьому випадку судом порушено п. 6 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, оскільки суд не застосував до спірних правовідносин вищезгадані норми права та не вмотивував їх незастосування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.

В судовому засіданні до оголошення перерви у справі ( 10 лютого 2022 року) представник відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» Мордатенко К.Л. та представник відповідача ТОВ «Київоблгаз Збут» Осадчий В.М. вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду без змін.

В дане судове засідання 15 вересня 2022 року представники відповідачів та третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.07.2003 серії НОМЕР_1 , витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 930805 від 05.07.2003, позивач ОСОБА_1 є власником будинку, загальною площею 112,5 кв.м., жилою площею 61,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.115). Позивач є споживачем послуг з газопостачання природного газу за вищезазначеною адресою, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

У жовтні 2012 року в будинку позивача було здійснено заміну газового лічильника на новий із показником 20244 куб.м. Згідно квитанцій за травень 2014, червень 2014, листопад 2014, січень 2015, лютий 2015, березень 2015 (т.1 а.с. 18-23) у графі «Показники лічильника «попередній» зазначено 22281.

22.08.2014 між Таращанською ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання 14673 (т.1 а.с.104-109).

Згідно квитанції ТОВ «Київоблгаз Збут» Таращанський РВ за вересень 2016 (т.1 а.с.24), сформованої 10.10.2016, показання лічильника на 01.09.2016 становлять 20734 куб.м, на 01.10.2016 - 20754. Заборгованість станом на 01.09.2016 - 40,89 грн., нараховано за 09.2016 - 137,58 грн.

Як вбачається з акту від 10.10.2016, у позивача було демонтовано засіб вимірювальної техніки, показання засобу - «20765», встановлено лічильник із показником «0» (т.1 а.с.17).

Згідно розрахунку за газ та послуги з газопостачання за грудень 2016 року (т.1 а.с.25), фактичні показання - 7 м. куб., заборгованість станом на 01.12.2016 - 302,29.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків між ПАТ «Київоблгаз», ТОВ «Київоблгаз Збут» та споживачем від 22.02.2017, показник лічильника за даними ФЕГГ станом на 22.02.2017 становлять 57,00 м. куб. (т.1 а.с.102).

В зв`язку з чим ТОВ «Київоблгаз Збут» Таращанський ВР було винесено позивачу повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 22.02.2017, згідно якого станом на 22.02.2017 за особовим рахунком позивача накопичена прострочена заборгованість в сумі 2047,19 грн. (т.1 а.с.103).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» ТОВ «Київоблгаз Збут» є постачальником із спеціальними обов`язками, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 705 від 25 липня 2012 року «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» виступає гарантованим постачальником природного газу для різних категорій споживачів Київської області, в тому числі для населення.

Ліцензія на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Київської області видана ТОВ «Київоблгаз Збут» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) 04.06.2015 року, серія АЕ № 299021, зі строком дії по 30.06.2020 року . Послуги з постачання природного газу на території Київської області ТОВ «Київоблгаз Збут» надає з 01.07.2015 року.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що спірні правовідносини між газопостачальним/газорозподільним підприємством та ОСОБА_1 виникли в період з весни 2008 року по червень 2012 року, отже, в період спірних правовідносин ТОВ «Київоблгаз Збут» не здійснював господарську діяльність з постачання природного газу споживачам різних категорій, в тому числі побутовим споживачам (населення).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами чинних у вказаний період часу нормативних актів ( Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 року); постановами Кабінету Міністрів України від 13.06.2007 року № 821, від 17.02.2010 року № 165, якими затверджені зміни, що вносяться до Правил надання населенню послуг з газопостачання; Типовим договором про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 938) визначення обсягу спожитого природного газу та оплата коштів за нього проводилася щомісяця згідно з фактичними показами лічильника газу і обов`язок зняття фактичних показів лічильника покладено на споживача. Отже, спірні відносини виникли внаслідок невиконання позивачем своїх обов`язків в частині зняття щомісяця фактичних показів лічильника газу та надання їх газопостачальному/газорозподільному підприємству.

Доводи позивача щодо безпідставного списання з його особового рахунку 1516 куб.м. природного газу, які ним оплачені в період з весни 2008 року по червень 2012 року, судом першої інстанції відхилені, оскільки вони документально не підтверджені. В платіжних документах на оплату послуг з газопостачання, на які посилається позивач в позовній заяві, відсутня інформація про придбані, а відповідно належні йому на праві власності 1516 куб.м. природного газу. В даних платіжних документах на оплату послуг з газопостачання міститься інформація про покази лічильника газу (на початок та кінець місяця), на підставі яких обраховано місячний обсяг природного газу, про місячний обсяг природного газу в грошовому еквіваленті та інформація про надходження коштів по особовому рахунку за місяць.

У Правилах надання населенню послуг з газопостачання та в інших нормативних актах, що діяли у сфері газопостачання в період спірних правовідносин, відсутня правова норма, згідно якої на особовому рахунку споживача обліковується надмірно оплачений об`єм природного газу в «кубічних метрах», так як оплата проводиться за фактично спожитий обсяг (об`єм) природного газу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави вимагати від газопостачального/газорозподільного підприємства здійснення безоплатної поставки надмірно оплаченого обсягу (об`єм) природного газу в період з весни 2008 року по червень 2012 року.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року комерційний (приладовий) облік природного газу ( облік природного газу) - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» за N 2467-VI від 08 липня 2011 року, що був чинним до 01.10.2015 року, комерційний (приладовий) облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на

підставі яких проводяться взаєморозрахунки.

Відпуск природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Статтею 12 вказаного Закону було передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на постачання природного газу; забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з

постачання природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати доступ представників підприємства/організації, що обслуговує систему газопроводів, до якої під`єднаний споживач, до вузлів обліку газу (у тому числі для встановлення вузлів обліку газу), які розміщуються на території споживача; подавати підприємству/організації, що обслуговує систему газопроводів, до якої під`єднаний споживач, оперативну інформацію про обсяги спожитого природного газу та його розподіл, а також іншу інформацію для складення балансу зазначеного газу.

Відповідно до п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року ( у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 476 від 14.04.2004 року) зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 165 від 17.02.2010 року, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема:

- у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 > V1), споживач зобов`язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості, розрахунок якої здійснюється за формулою Вс = (Ц2 х V2) - (Ц1 х V2),

- у разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 < V1), різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Розрахунок вартості у цьому разі здійснюється за формулою Вгп = (Ц1 х V2) - (Ц2 х V2).

Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

За ініціативою газопостачального підприємства або заявою споживача газопостачальне підприємство проводить станом на 1 липня перерахунок оплати вартості використаного природного газу залежно від обсягу його використання у першому півріччі поточного року та від роздрібних цін, що діяли в першому півріччі поточного року, аналогічно перерахунку, який проводиться за підсумками року станом на 1 січня. При цьому слід враховувати, що обсяг використаного споживачем природного газу у першому півріччі поточного року становить 60 відсотків річного обсягу споживання природного газу, згідно з яким застосовуються роздрібні ціни на природний газ. Такий перерахунок здійснюється до 1 серпня поточного року.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за не обліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

Відповідно до п. 17 Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Пунктом 29 Правил визначено, що споживач зобов`язаний, серед іншого: - укласти договір в письмовій формі; - своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання;

- знімати фактичні показники лічильника газу; - безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень , зокрема, для звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу.

Таким чином, доводи позивача правильно не були прийняті до уваги судом першої інстанції, оскільки нормами Законів України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» було визначено, що взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, здійснюються на підставі визначеного вузлом обліку природного газу фактичного обсягу споживання.

Також Правилами надання населенню послуг з газопостачання не передбачено придбання наперед споживачем певної кількості кубометрів газу ( тобто оплату газу, який не спожитий), а встановлено виключно розрахунок за фактично надані послуги, тобто сплату за спожитий газ. При цьому обов`язок зняття фактичних показників лічильника покладено на споживача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що чинним у період до 2012 року законодавством не було врегульовано порядок зарахування переплати, тоді як фактично відповідач спочатку зафіксував обсяг передплаченого газу в розмірі 1688 куб.м., а в 2016 році здійснив безпідставне списання обсягу 1516 куб.м. - висновків суду також не спростовують, оскільки пунктом 10 вищевказаних Правил ( в редакції що діяла у період 2008 -2012 років) передбачено обов`язок газопостачальних підприємств проводити щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та у разі встановлення, що за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема, у разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 < V1), різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, в платіжних документах на оплату послуг з газопостачання, на які посилається позивач в позовній заяві, відсутня інформація про придбані, та відповідно належні йому на праві власності 1516 куб.м. природного газу.

Твердження позивача про те, що станом на червень 2012 року фактичний показник його лічильника становив 7357 куб.м., а було оплачено за 9045 куб.м. - належними та допустимими доказами не доведено. У жовтні 2012 року у будинку позивача було здійснено заміну газового лічильника із новим показником, проте акту про демонтаж засобу вимірювальної техніки ( газового лічильника) за жовтень 2012 року, в якому було б зафіксовано показники лічильника на момент його демонтажу, позивачем суду не надано.

Із наданих квитанцій на сплату послуг з газопостачання за 2011 - 2012 роки вбачається, що оплата була здійснена за об`єм фактично спожитого газу, із зазначенням показників лічильника.

Так, зокрема, відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій, у січні 2011 року попередні показники лічильника № 503557 становили 7872 куб.м., поточні - 8312 куб.м. , спожито 440 куб.м., нараховано - 319 грн. 18 коп., пільга - 50% як багатодітній сім'ї, до сплати - 159 грн. 59 коп.

За лютий 2011 року спожито та оплачено за 200 куб.м. газу, за березень 2011 року - 214 куб.м., за квітень 2011 року - 100 куб.м., за травень 2011 року - 10 куб.м., за червень 2011 року - 10 куб.м., за липень 2011 року - 54 куб.м., за вересень 2011 року - 0, за жовтень 2011 року - 7 куб.м., за листопад 2011 року - 20 куб.м., за грудень 2011 року - 20 куб.м.

Всього спожито за 2011 рік - 1075 куб.м., що відображено у квитанції в графі «показники лічильника» за грудень 2011 року, відповідно до яких поточний показник станом на грудень 2011 року становить 8947 куб.м.

У наданих позивачем квитанціях за 2012 рік зафіксовано, що показники лічильника № 503557 становлять: поточні на січень 2012 року - 8979 куб.м. ( спожито - 32 куб.м.), на лютий 2012 року - 9030 куб.м. ( спожито 51 куб.м.), на березень 2012 року - 9045 куб.м. (спожито 15 куб.м.).

Як зазначив позивач, саме з показником 9045 куб.м. зазначений лічильник було демонтовано відповідачем. Однак, доводи позивача про те, наданими ним квитанціями підтверджується фактичний показник ( 7357 куб.м.), матеріалами справи не підтверджено, оскільки у квитанціях за квітень та червень 2012 року останні показники лічильника №503557 зафіксовані у обсязі 9045 куб.м.

Враховуючи закріплені Правилами надання населенню послуг з газопостачання обов`язок споживача знімати показники лічильника газу щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим, та право споживача на проведення у строки, передбачені пунктом 10 цих Правил, звіряння фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу з підписанням відповідного акту, колегія суддів вважає недоведеною позивачем ту обставину, що показники лічильника газу «9045 куб.м.» є не фактичними, а включають в себе наперед оплачений обсяг газу 1688 куб.м.

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій за період лютий 2013 року - грудень 2013 року, показники нового лічильника № 504738 у лютому 2013 року становили 20 244 м.куб., при цьому за 2013 рік вже було спожито 84 куб.м. газу. Станом на грудень 2013 року показники лічильника становили 20312 куб.м. газу, а загальний обсяг споживання за 2013 рік - 152 куб.м.

З наданих позивачем квитанцій за січень - березень 2014 року вбачається, що показники лічильника № 504738 становлять: у січні 2014 року - 20326, у лютому 2014 року 20335 куб.м., у березні 2013 року - 20 345 куб.м.

Доводи позивача полягають у тому, що обставина придбання ним (передоплата) 1516 куб.м. газу підтверджується діями відповідача, який, встановивши у жовтні 2012 року позивачу новий лічильник із показником 20 244 куб.м., у квітні 2014 року зазначив у квитанції наперед проплачений обсяг газу, вказавши показник лічильника «22 281 куб.м.», та протягом 2014 - 2015 років цей показник у квитанціях не змінювався, був зазначений - 22 281 куб.м., а в квитанціях було зазначено про споживання «0» куб.м.

Однак, зазначені доводи колегія суддів відхиляє, оскільки у наданих позивачем квитанціях із вказаними показниками - «22 281 куб.м.» за період з квітня 2014 року по березень 2015 року ( а.с. 18 - 23, т. 1), зазначено інший лічильник - під номером № 5047350, тоді як показники лічильника № 504738 у квитанції за березень 2014 року становлять «20345», а при його демонтажу у жовтні 2016 року - «20765».

Зазначені показники лічильника № 504738 узгоджуються з даними довідки про «фінансовий стан по особовому рахунку НОМЕР_2 », підписаною представником ПАТ «Київоблгаз» та представником ТОВ «Київоблгаз Збут», з якої вбачається, що станом як на березень 2014 року, так і на грудень 2014 року показник лічильника було зафіксовано на рівні «20 345», у березні 2015 року - «20481», у грудні 2015 року - «20615», у січні 2016 року - «20615», у липні 2016 року - 20727», у вересні 2016 року - «20754» ( а.с. 101, т. 1).

Зазначені показники також узгоджуються з актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 10 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 працівниками Таращанської ФЕГГ було демонтовано лічильник за номером № 504738, на якому зафіксовано показники «20765» ( а.с. 202, т. 1).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доводи позивача щодо безпідставного списання з його особового рахунку 1516 куб.м. природного газу, які ним оплачені в період з весни 2008 року по червень 2012 року, документально не підтверджені. При цьому нормативними актами, що діяли у сфері газопостачання в період спірних правовідносин, не було передбачено обліку на особовому рахунку надмірно оплаченого об`єму природного газу в «кубічних метрах», адже оплата проводиться за фактично спожитий обсяг (об`єм) природного газу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до даних правовідносин постанову Кабінету Міністрів України № 74 від 02.03.2015 року, якою були внесені зміни до «Правил надання населенню послуг з газопостачання» та врегульовано порядок зарахування переплати за газ, колегія суддів відхиляє, враховуючи вищевикладене, а також те, що обґрунтовуючи позовні вимоги та стверджуючи про безпідставне списання з рахунку позивача наперед оплачених 1516 куб. м. газу, позивач вказував, що такі дії були вчинені відповідачем у серпні 2016 року.

З 08 травня 2015 року набув чинності Закон України «Про ринок природного газу», відповідно до ст. 12 якого постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 18 вказаного Закону приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Відповідно до п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 74 від 02.03.2015 року) , якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань лічильника газу контрольні показання лічильника газу менші, ніж зазначені споживачем у платіжному документі за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 1 число місяця, в якому провадиться контрольне зняття. Переплата, яка утворилась, залишається на особовому рахунку споживача виключно в грошовому еквіваленті і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Про наявність такої переплати газопостачальне підприємство письмово повідомляє споживача протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п. 13-14 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за № 2496 від 30.09.2015 року, що набули чинності з 27.11.2015 року, розрахунки за послуги з газопостачання можуть провадитися на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.

У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що спірні правовідносини регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2003 № 476 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання», колегія суддів відхиляє, оскільки як «Порядком відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання», затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 476 від 29.05.2003 року, що втратила чинність 28.10.2014 року, так і «Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання», затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за № 184 від 28.10.2014 року, що втратила чинність 27.11.2015 року, відшкодування збитків здійснюється за такі порушення газопостачальним/газорозподільним підприємством Правил: 1) постачання споживачеві газу, якісні показники та тиск якого не відповідають вимогам нормативних документів; 2) відмова споживачеві в припиненні газопостачання або відключенні окремих газових приладів, пристроїв та проведенні перерахунку за фактично надані послуги з газопостачання в разі відсутності лічильників газу (за заявою споживача); 3) несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; 4) неякісне виконання робіт з технічного обслуговування та усунення пошкоджень внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, що здійснюються за рахунок витрат газорозподільного підприємства (періодичне технічне обслуговування) або за заявою споживача; 5) шкода, заподіяна житловому приміщенню і майну споживача, а також його життю, здоров`ю та навколишньому середовищу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством вимог Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01 жовтня 1997 року № 254, Правил, інших нормативно-правових актів, що регламентують відносини газопостачального/газорозподільного підприємства і споживачів у сфері надання послуг з газопостачання, та Договору; 6) безпідставне припинення газопостачання.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, вищевказаних випадків порушень газопостачальним/газорозподільним підприємством ним не наведено, а тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування вищезазначених нормативних актів також є безпідставними.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга позивача не містить.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 ,- залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.