ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6896/19 Номер провадження 22-ц/814/2122/22Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лісконога Геннадія Миколайовича на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2022 року (прийняте суддею Нестеренко С.Г., повний текст ухвали складено суддею 07 червня 2022 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 , за підписом її представника ОСОБА_3 , на постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчукі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження за №65363655 з примусового виконання виконавчого листа за №524/6896/20, виданого 23.02.2021 Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання рішення цього суду від 23.04.2020 в частині щодо визначення способу та порядку спілкування матері з дітьми.

Скарга обґрунтована тим, що 30 квітня 2021 року до Автозаводського ВДВС у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було направлено заяву про примусове виконання судового рішення щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявником зазначалося, що рішенням суду було визначено спосіб і порядок спілкування ОСОБА_2 з синами наступним чином: - надати можливість матері на систематичні розмови по телефону, можливість бачитись по відео-зв`язку та вести переписки в соціальних мережах з дітьми за місцем їх проживання без обмеження часу; - надати можливість на спілкування матері з дітьми під час шкільних канікул (тривалістю 7-10 днів) за місцем її проживання двічі чи тричі на рік, без присутності батька; - надати можливість особистого спілкування матері з дітьми під час вихідних днів, свят без присутності батька; - надати можливість матері протягом літніх канікул (тривалістю один місяць) брати дітей на оздоровлення та відпочинок за кордон в Ізраїль, без присутності батька, за попередньою домовленістю із дітьми та їх батьком.

11 травня 2021 року головним державним виконавцем Коротких Д.Г. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження, а вже 07 червня 2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому підставою для закінчення виконавчого провадження стало повне фактичне виконання рішення суду згідно акту державного виконавця від 21.05.2021 року.

Заявник вказує, що зазначена підстава не відповідає дійсності, адже з 09 грудня 2019 року по теперішній час вона не має можливості спілкуватися з дітьми, оскільки боржник всіляко перешкоджає спілкуванню матері з дітьми, умисно не виконує рішення суду.

Із посиланням на приписи ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», скаржник вважає, що державним виконавцем не здійснено перевірку виконання боржником рішення суду у час та місці побачень, визначених рішенням суду, не було вжито вичерпних дій, направлених на реальне виконання рішення суду.

Вказуючи на те, що фактичне виконання в повному обсязі рішення суду не відбулося, заявник просила скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2022 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07.06.2021 р. про закінчення виконавчого провадження за № 65363655.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Лісконог Геннадієм Миколайовичем, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохав ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2022 року скасувати, а заявнику в скарзі відмовити.

Зокрема вказує, що судом неправильно встановлені обставини подій, які мали місце на передодні написання скарги ОСОБА_2 . Посилається на те, що мати ОСОБА_2 , завчасно не попередила колишнього чоловіка ОСОБА_1 про свій приїзд з-за кордону на початку 2021 року, а діти не знаючи про це перебували в цей час на змаганнях, про що є підтверджуючі документи. Вказує, що 18.03.2021 ОСОБА_6 перетнула державний кордон України та повернулася в Ізраїль, до міста Тель-Авіву, де і знаходиться по сьогоднішній день. Тому, ОСОБА_2 завідомо знаючи про те, що найближчим часом вона не повернеться в Україну, через свого захисника 30.04.2021 року подала заяву про примусове виконання судового рішення суду щодо зобов`язання батька ОСОБА_1 не чинити перешкоди уздійсненні права на виховання та вільне спілкування зі своїми дітьми. Посилається на те, що 21.05.2021 державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 , складено акт, в якому боржник власноручно написав про згоду виконання рішення суду та висловив бажання всіляко сприяти цьому. Тому вважає, що 07.06.2021 року державним виконавцем Коротких Д.Г. правомірно ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Король І.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання підтримуючи рішення суду першої інстанції та спростовуючи доводи викладені в апеляційній скарзі прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи була присутня представник позивача, інші сторони по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Судом апеляційної інстанції було вжито заходів для забезпечення розгляду справи в режимі відеоконференції з представником боржника, проте з причин незалежних від апеляційного суду, провести відеоконференцію у визначений час провести не вдалося. Зважаючи на позицію даного представника та положення ч.2 ст. 212 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 квітня 2020 року у справі за № 524/6896/19, яке не оскаржувалося сторонами у справі в апеляційному порядку та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 було задоволено. Зобов?язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійснені ОСОБА_2 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено спосіб та порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітніми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- надати можливість матері на систематичні розмови по телефону, можливість бачитись по відео-зв`язку та вести переписки в соціальних мережах з дітьми за місцем їх проживання без обмеження часу;

- надати можливість на спілкування матері з дітьми під час шкільних канікул (тривалістю 7-10 днів) за місцем її проживання двічі чи тричі на рік, без присутності батька;

- надати можливість особистого спілкування матері з дітьми під час вихідних днів, свят без присутності батька;

- надати можливість матері протягом літніх канікул (тривалістю один місяць) брати дітей на оздоровлення та відпочинок за кордон в Ізраїль, без присутності батька, за попередньою домовленістю із дітьми та їх батьком.

23.02.2021 р. для примусового виконання вказаного рішення в частині задоволеного зустрічного позову Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист, на підставі якого 11.05.2021 р. головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчукі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 65363655.

У ході виконавчого провадження державним виконавцем 21 травня 2021 року здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де останньому повідомлено про обов`язок виконання рішення суду, про що було складено акт, в якому боржник власноруч написав про згоду виконання рішення суду. Тобто, боржник фактично погодився щодо виконання рішення суду в частині щодо покладеного на нього обов`язку не чинити перешкоди у здійснені ОСОБА_2 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.06.2021 р. головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Денисом Геннадійовичем було ухвалено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, п. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» із посиланням на фактичне повне виконання рішення згідно акту державного виконавця від 21.05.2021 р.

Судом встановлено, що виконавче провадження тривало з 11 травня 2021 року по 07 червня 2021 року.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження була ухвалена передчасно і за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення у повному обсязі чи вжиття вичерпних заходів з його повного виконання, і фактично та юридично постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є реальною перешкодою у виконанні рішення суду від 23 квітня 2020 року у повному обсязі.

Тому суд, дійшов висновку про визнання неправомірною і скасування постанови головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 р. про закінчення виконавчого провадження за № 65363655.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Так, звертаючись до суду із скаргою, представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 як на ключову підставу звернення посилалася на те, що державним виконавцем при закритті провадження 07 червня 2021 року не було перевірено фактичне виконання боржником рішення суду щодо спілкування матері з малолітніми дітьми, її побачень, спільного відпочинку у спосіб, визначений рішенням суду.

На думку колегії суддів, оскаржувані ОСОБА_2 дії державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, є неправомірними, оскільки вчинені не у відповідності до вимог Закону.

Відповідно до статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Тобто, у разі перебування на виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, яке передбачає періодичні побачення протягом певного часу, державний виконавець зобов`язаний здійснювати перевірку в місці, визначених рішенням (або державним виконавцем) і не має права закінчувати виконавче провадження до здійснення перевірки виконання боржником цього рішення.

В іншому випадку, виконавче провадження може бути закінчено після здійснення державним виконавцем перевірки виконання боржником цього рішення і лише на підставі складеного державним виконавцем акту про повне і фактичне виконання, відповідно до п. 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, згідно з яким у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з посиланням на нібито повне фактичне виконання рішення суду є неправомірною, оскільки специфікою даного провадження є той факт, що виконавчий документ, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження № 65363655 передбачає заходи примусового виконання рішення не тільки щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 щодо спілкування з дітьми, а й визначено спосіб та порядок спілкування матері з малолітніми дітьми.

Однак, державним виконавцем, фактично, не було перевірено виконання боржником рішення суду в частині визначеного судом способу та порядку спілкування матері ОСОБА_2 з малолітніми дітьми (телефонні розмови, відео-зв`язок, переписка, спілкування під час шкільних канікул тривалістю 7-10 днів за місцем проживання двічі чи тричі на рік без присутності батька, спілкування під час вихідних днів без присутності батька, оздоровлення та відпочинок дітей в Ізраїлі протягом 1-го місця за попередньою домовленістю батьків між собою).

Матеріали виконавчого провадження за нетривалий час його здійснення не містять жодних документів щодо вжиття заходів державним виконавцем дій по виконанню рішення суду в частині визначення способу та порядку спілкування.

Тобто, фактично мало місце лише часткове виконання рішення суду в частині покладання на ОСОБА_1 зобов`язання не чинити перешкоди у здійснені стягувачем ОСОБА_2 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і аж ніяк не повне фактичне його виконання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець прийшов до передчасного висновку про повне фактичне виконання рішення суду у ході виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого листа за № 524/6896/19, а тому підстав для ухвалення постанови від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65363655 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не було.

Отже всупереч вимогам ст. 18, ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не здійснив фактично перевірку виконання боржником рішення суду щодо способу та порядку спілкування матері стягувача з малолітніми дітьми, визначеного саме цим рішенням суду, а також не вжив відповідних заходів у виконавчому провадженні з врахуванням факту виїзду стягувача за межі України, ставлення дітей до матері, можливості реального виконання рішення суду та у зв`язку з цим необхідності у зверненні до суду з відповідними заявами чи поданнями щодо роз`яснення рішення суду щодо конкретного механізму реалізації та виконання рішення суду щодо встановлених способів та порядку спілкування стягувача матері з дітьми.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, та на їх правильність не впливають.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому скарга не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лісконога Геннадія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2022 року.

Головуючий суддя ______________Г.Л. Карпушин

Судді: ____________ __ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова