Справа № 367/5199/21
Провадження по справі № 2/367/2976/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «КІА Magentis», р.н. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_2 , рухаючись по вул.Г. Сковороди у м. Ірпінь, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 11 серпня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «Альфа-Гарант» (поліс № 200149238).

01 жовтня 2020 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяву про виплату грошового відшкодування для сина загиблого - ОСОБА_4 , для дружини загиблого - ОСОБА_1 , для сина потерпілого (опікуном якого є ОСОБА_1 ) - ОСОБА_5 .

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 226 704,00 грн., з яких: 56 676,00 грн. - моральна шкода для двох синів та дружини, 170 028,00 грн. - відшкодування на утримання недієздатного сина.

21 жовтня 2020 року на адресу ТВД СК «Альфа-Гарант» було скеровано заяву про долучення документів, а також збільшено суму страхового відшкодування для дружини загиблого - ОСОБА_1 , адже було додано документи, що підтверджують здійснені нею витрати на поховання на суму 30445 грн 00 коп.

Листом від 28 жовтня 2020 року ТВД СК «Альфа-Гарант» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, а також просило надати додаткові документи та інформацію до заяви про виплату страхового відшкодування.

18 листопада 2020 року та 21 січня 2021 року на адресу ТВД СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяви про долучення документів, серед яких була і постанова про закриття кримінального провадження №000884 від 30.11.2020 року.

Листом від 17 травня 2021 року та листом від 28 травня 2021 року ТВД СК «Альфа-Гарант» повідомило про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого через систему грошових переказів КД УДППЗ «Укрпошта» було сплачено 56 676,00 грн. моральної шкоди (по 18 892,00 грн для сина загиблого - ОСОБА_4 , для дружини загиблого - ОСОБА_1 , для сина потерпілого (опікуном якого є ОСОБА_1 - ОСОБА_5 ), а також 30445, 00 грн витрат на поховання для дружини загиблого - ОСОБА_1 .

Було вирішено провести часткову виплату страхового відшкодування (відшкодування на утримання для сина потерпілого (опікуном якого є ОСОБА_1 ) - ОСОБА_5 ) у розмірі 85014, 00 грн, що становить 50% страхового відшкодування від загального розміру відшкодування на утримання, яка повинна виплатитися сину загиблого. У виплаті інших 50% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну шкоду відмовлено. Відмову у виплаті 50% страхового відшкодування страховик аргументує наявністю провини пішохода ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Більше того, ТВД СК «Альфа-Гарант» було розтерміновано загальну суму 85014, 00 грн на щомісячні платежі у розмірі по 2361, 50 грн кожного місяця.

У травні 2021 року на рахунок позивача надійшло 21253, 00 грн відшкодування на утримання, а у червні 2021 року - щомісячний платіж у розмірі 2361, 50 грн.

З вказаним рішенням Відповідача про виплату відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 50% від передбаченої законодавством суми страхового відшкодування із щомісячним перерахуванням до повного погашення не погоджується, вважає, що воно суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних шспортних засобів» з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового здування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 загальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначає про те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Враховуючи вищенаведене, вказує про те, що вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Зазначає, що у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля. Крім того, звертає увагу суду, що згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У постанові про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 відсутня будь-яка інформація щодо умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, стверджує, що відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу -ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі.

Додатково повідомляє, що Відповідач сплатив моральну шкоду та витрати на поховання у загальному розмірі (56 676,00 грн та 30 445,00 грн відповідно), не діливши відповідальність, а тому можна резюмувати те, що Відповідач визнав свій обов`язок сплатити повну суму відшкодування витрат на утримання.

Враховуючи те, що у даній ситуації смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього автомобіля, таке положення про ділення відповідальності застосовувати не слід через необгрунтованість.

Однак, ТВД СК «Альфа-Гарант», всупереч ст.27.2 та 36.2 Закону здійснено виплату страхового відшкодування на утримання одноразово у розмірі 21253,00 грн., що є незаконним, оскільки, вказана сума є меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат.

Звертає увагу суду, що Відповідач незаконно затягує виплату страхового відшкодування. При цьому розрахунок, виконаний Відповідачем, не враховує інфляційних витрат, що суттєво занижує фактичний розмір відшкодування. Зважаючи на економічну ситуацію, а також тривалий час, впродовж якого страхове відшкодування повинне виплачуватись, позивач не отримує реального відшкодування шкоди, завданої смертю батька. Внаслідок стійкої тенденції до підвищення середнього рівня цін, розмір страхових виплат Позивачу буде мізерним в порівнянні із загальним рівнем цін і не зможе забезпечити утримання Позивача. Окрім цього, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чітко передбачено розмір страхової виплати, що прирівнюється до 36 мінімальних заробітніх плат у місячному розмірі, встановлених вводавством на день настання страхового випадку, однак мінімальна заробітна плата обчислюється відповідно до встановленого законодавством прожиткового мінімуму та цей показник є сталим лише протягом одного року.

Таким чином, ствердужє про те, що мають місце порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", недотримання засад ЦК України, а саме справедливості та розумності.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування однією виплатою у зв`язку із вищенаведеним та тим, що позивач представляє інтереси недієздатного, який є непрацездатним, потребує постійної матеріальної допомоги, якої останній позбувся у зв`язку із втратою годувальника.

Відтак, враховуючи належність суми страхового відшкодування та визнання Відповідачем вказаної суми страхового відшкодування за недієздатним ОСОБА_5 , розтермінування виплати Відповідачем порушує матеріальне право недієздатного.

ОСОБА_5 є недієздатним, а відтак потребує постійної матеріальної допомоги, яку він отримував від батька.

Щодо штрафних санкцій позивач вказує наступне. Загальна сума вимоги за шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_3 , становить 146413 грн 00 коп:

Для сина потерпілого, законним представником (опікуном) якого є ОСОБА_6 - ОСОБА_5 : 50% несплачених витрат на утримання - 146 413 грн 00 коп.

Згідно з розрахунками, до загальної суми заборгованості 146 413 гривень 00 копійок нараховуються пеня, три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.

Для сина потерпілого, законним представником (опікуном) якого є ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - сума нарахування заборгованості за невиплату 50% витрат на утримання за період з 28.05.2021 року по 05.07.2021 року складає: 2815,94 грн, з яких: пеня 2346,62 грн, відсотки річні 469,32 грн, інфляційні втрати 0,.00 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), що діє як опікун в інтересах недієздатної особи ОСОБА_5 , страхове відшкодування у розмірі 146 413 (сто сорок шість тисяч чотириста тринадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія

«Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1

(РНОКПП: НОМЕР_2 ), що діє як опікун в інтересах недієздатної особи

ОСОБА_5 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у

розмірі 8748 (вісім тисяч сімсот сорок вісім) гривень 68 копійки, три проценти річних від

простроченої суми боргу у розмірі 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні 75

копійок, інфляційні втрати у розмірі 292 (двісті дев`яносто дві) гривні 83 копійки, а всього

разом - 10 726 (десять тисяч сімсот двадцять шість) гривень 26 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія

«Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1

(РНОКПП: НОМЕР_2 ), що діє як опікун в інтересах недієздатної особи

ОСОБА_5 , понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу

допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені належним чином. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився. До суду подавали відзив, в якому просили в задоволенні позову відмовити. Також згідно відзиву відповідач важає позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» незаконними та необгрунтованими, оскільки, позовна заява не містить обгрунтованих доводів про те, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена виплата лише одноразового страхового відшкодування, та така позиція взагалі є помилковою, оскільки, п.27.5 ст.27 вказаного Закону, який містить словосполучення «може бути» не має імперативного характеру, а встановлює лише право, але не обов`язок страхувальника здійснити виплату одноразовим платежем.

Стверджують, що в даному випадку положення ЦК України та Закону не суперечать одне одному, а підлягають субсидіарному застосуванню.

Щодо розрахунку розміру страхових платежів в сумі 2361,50 грн, зазначають про те, що оскільки, загиблий ОСОБА_3 на дату смерті офіційно не працював та інформацію про отримувані доходи Товариству не надано, тому прийнято рішення про виплату відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати (тобто, за вирахуванням частки, яка припадала на самого потерпілого) на день настання дорожньо-транспортної пригоди, із щомісячним перерахуванням до вичерпання ліміту (50% від 36 мінімальних заробітних плат).

Зазначають про те, що намагання змусити Страховика через суд сплатити страхове відшкодування у вигляді одноразової є прямим втручанням в господарську діяльність Товариства та фактично порушенням вільного волевиявлення останнього, що прямо заборонено пунктом 6 ст. 6 Господарського кодексу України, яким передбачено заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Стверджують, що Страховиком прийнято законне та обгрунтоване рішення про здійснення страхового відшкодування, яке належним чином виконується, адже, кожного місяця на користь утриманця сплачується страхове відшкодування належним чином, а Позивач, у своїй позовній заяві не зазначив, за захистом якого порушеного права звернувся до суду.

Доводи позивача про порушення прав, свобод чи інтересів сина загиблого є абстрактними, не містять обгрунтування, а доводи, викладені в позовній заяви свідчать лише про незгоду позивача з указаним рішенням Страховика виплачувати утриманцю потерпілого щомісячне відрахування, з непорушно обгрунтованим бажанням опікуна отримати суму страхового відшкодування одноразово, не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу особи, інтереси якої вона захищає.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений тасвоєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з мето ефективного захиступорушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичнихосіб, інтересів держави.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується, в разі настання певної події (страхового випадку), - виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ч.1 ст.990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

П.22.01 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.04р. встановлено, що в разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що 11 серпня 2020 року мала місце дорожньо -транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «КІА Magentis», р.н. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_2 , рухаючись по вул.Г. Сковороди у м. Ірпінь, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 11 серпня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «Альфа-Гарант» (поліс № 200149238).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» є страховою організацією, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування».

Страхова діяльність у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямована на забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Обов`язок страхової організації сплатити страхове відшкодування виникає у зв`язку з заподіянням власником наземного транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, шкоди потерпілій особі внаслідок події, що визнається страховим випадком.

Відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою (відшкодуванням) страхового відшкодування за полісом № 200149238 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Крім того, відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо норми ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми нього Закону.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, апе не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Так, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено частину страхового відшкодування, а саме:

14.05.2021 року ОСОБА_1 сплачено 18892,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, що належить сину загиблого;

14.05.2021 року 49337,00 відшкодування частини моральної шкоди, що належить дружині загиблого та відшкодування витрат на поховання;

14.05.2021 року ОСОБА_4 сплачено 18892,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, що належить сину загиблого;

14.05.2021 ОСОБА_1 сплачено 359,68 грн., 146,99 грн, 146,99 грн. пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування;

28.05.2021 року ОСОБА_1 сплачено 21423,53 грн. частина страхового відшкодування по втраті годувальника за 9 місяців;

28.05.2021 року ОСОБА_1 сплачено 285,76 грн. пені за несвоєчасне здійснення,страхового відшкодування;

03.06.2021 року ОСОБА_4 сплачено 2361,50 грн. черговий платіж по втраті годувальника;

21.07.2021 року ОСОБА_1 сплачено 2361,50 грн. черговий платіж по втраті годувальника;

06.08.2021 року ОСОБА_1 сплачено 2361,50 грн. черговий платіж по втраті годувальника

Таким чином, станом на 10.08.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» вже сплачено, в загальному 116568,45 грн., що вже свідчить про виконання ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїх зобов`язань в порядку, передбаченому ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ».

При цьому, страхова сума на одного потерпілого, за шкоду завдану життю і здоров`ю - 260 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Тобто, загальний розмір всіх страхових виплат за полісом № 200149238 не може перевищувати 260 000,00 грн.

Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 року встановлено, що ДТП, яка мала місце 11.08.2020 року сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 пп. 4.1., 4.7., 4.14 а), б) ПДР України, в той час, як в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей у виконанні вимог ПДР України не вбачається.

Тобто, загальна сума страхового відшкодування, передбачена п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів» за страховим випадком, яке мало місце 11.08.2020 року, становить 85014,00 грн. (4723,00 мінімальна з/п станом на дату дтп * 36/2 обопільна вина учасників ДТП.

Товариством було складено графік виплати страхового відшкодування за п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів», і відповідно до якого частина суми у розмірі 21253,50 грн. була сплачена Товариством 28.05.2021 року, інша частина грошових коштів перераховується та буде перераховуватися Товариством через систему грошових переказів КДУДППЗ «Укрпошта», до 30 числа кожного наступного місяця у сумі 2361,50 грн. до повного його погашення згідно затвердженого графіку виплати страхового відшкодування.

Окрім того, Товариством на виконання п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 28.05.2021 року, через систему грошових переказів КД УДППЗ «Укрпошта» було сплачено пеню у розмірі 270,76 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 28.05.2021 року.

Також, на виконання своїх зобов`язань, Товариством 28.05.2021 року листом за вих. № 03/2159, було повідомлено ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» про прийняті Товариством рішення, та про порядок здійснення виплати шкоди, яка передбачена п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, відповідно до п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Всі платежі (страхові виплати) в межах страхової суми сплачуються щомісячно, як то передбачено ч. 1 статті 1200 Цивільного кодексу України, дитині загиблого - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до п. 27.5. ст. 27 спеціального закону, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Тобто, виплата страхового відшкодування, пов`язана із смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати є лише правом Страховика, а не обов`язком.

Чинне законодавство України саме страховика зобов`язало здійснювати дії щодо розслідування причин та обставин страхового випадку, визначення суми страхового відшкодування а також, в даному випадку, визначати порядок здійснення (сплати) страхового відшкодування.

Вказана норма не є імперативною та надає страхувальнику на власний розсуд вирішувати яким чином йому проводити відшкодування - разовою виплатою, чи щомісячними платежами у порядку передбаченомуст.1202 ЦК України.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки вперед.

Законодавець, визначивши такий спосіб відшкодування шкоди дитині, яка втратила утримання, передбачив саме триваючий спосіб виплати відшкодування, виходячи з нагальних та триваючих потреб людини для забезпечення її існування до моменту, коли вона саме зможе себе забезпечити.

Товариство у чіткій відповідності до вказаної норми закону визначила загальний розмір вказаного відшкодування, і визначила розмір щомісячних платежів з розрахунку виплати всієї суми відшкодування на час досягнення дитиною повноліття.

Вказана норма цивільного законодавства кореспондується з приписами п.27.5ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоровю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, в тому числі, виплата відповідного страхового відшкодування, може бути здійснена як шляхом одноразової виплати, так і шляхом щомісячних платежів. При цьому одноразова виплата може здійснюватися лише у разі настання обставин, що мають істотне значення.

Судова практика з аналогічних питань Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати від 05.02.2020 року по справі № 326/440/19.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконує взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів, і доказів протилежного позивач суду не надав, що стверджується платіжними дорученнями щодо перерахування щомісячних платежів.

Оскільки, загиблий ОСОБА_3 на дату смерті офіційно не працював та інформацію про отримувані доходи Товариству не надано, тому прийнято рішення про виплату відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати (тобто, за вирахуванням частки, яка припадала на самого потерпілого) на день настання дорожньо-транспортної пригоди, із щомісячним перерахуванням до вичерпання ліміту (50% від 36 мінімальних заробітних плат).

Як визначено п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" дитина померлого має право на відшкодування шкоди до досягнення нею вісімнадцяти років. Якщо така дитина навчається у професійно-технічному або вищому навчальному закладі, тобто є учнем або студентом (слухачем, курсантом, стажистом тощо), а отже не має ще власного заробітку, її право на відшкодування шкоди продовжується до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази немають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача, а отже відмовляє позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 1166, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий