УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"04" листопада 2022 р. м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки над нею і призначення опікуна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання сина ОСОБА_2 недієздатним (обмежено дієздатним) та призначити заявника опікуном (піклувальником).

Дану заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3ст. 294ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтями 296, 297ЦПК України визначено вимоги до заяви про визнання фізичної особи обмежено дієздатною або недієздатною.

Однак заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.297 ЦПК України, що перешкоджає відкриттю провадження за такою заявою.

Частиною першоюстатті 294 ЦПК України встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Заява про визнання особи обмежено дієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим уст.175 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться уст. 297 ЦПК України.

Згідно ч.1ст.297 ЦПК України, у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність стійкого психічного розладу, який істотно впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; факти, що підтверджують вказані обставини; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій керувати ними.

Згідно ч.3ст.297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 25.05.1998 зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

У порушення ч. 1ст.297ЦПК України заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_2 , 1988 р.н., психічних захворювань, які діагностовано лікарями та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою, а саме: виписки із історії хвороби психіатричних закладів (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах тощо. До заяви жодного доказу, які б підтверджували такі обставини, які в свою чергу є ключовими при вирішенні питання щодо визнання особи обмежено дієздатною, чи недієздатною, що в свою чергу передбачено ч. 1ст. 36 ЦК України.

У заяві також не вказано, чи перебуває ОСОБА_2 1988 р.н. на обліку у психіатра та в якому медичному закладі, на час звернення заявника з дійсною заявою до суду та чи були звернення до лікаря психіатра, що є необхідним для призначення судової психіатричної експертизи та витребування медичної карти за місцем перебування на обліку у психіатра.

Разом з тим, в порушення ст.ст.175,177,297 ЦПК України заявником не вказано обставин, які свідчать про психічний розлад особи , чи істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_2 1988 р.н., страждає на будь-який психічний розлад чи зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, на день подання заяви, суду не додано.

Обмеження особи у здатності самостійно обслуговувати себе та потребування сторонньої допомоги, лікуванні не свідчать самі по собі про наявність саме психічного розладу.

Фізична хвороба може бути підставою для визнання особи інвалідом, надання такій особі постійного догляду, соціальних послуг у відповідності до Закону України «Про соціальні послуги», але не є підставою для визнання фізичної особи недієздатною.

Суд лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи (ст.298 ЦПК України) призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу і відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - одної з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи обмежено дієздатною, чого в свою чергу вимагає ч. 1ст. 298 ЦПК України.

Призначення такої експертизи тільки на підставі заяви про визнання особи обмежено дієздатною без достатньо обґрунтованих припущень про наявність у хвороби станом на день розгляду заяви, буде порушенням прав, гарантованих їй ч. 2 ст.28та ч.1 ст.64 Конституції України.

Крім того, заява не містить вмотивованого клопотання про призначення експертизи щодо встановлення психічного стану особи.

Відповідно до ст. 37 ЦК України, правовими наслідками обмеження цивільної дієздатності фізичної особи є таке. Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними.

Відповідно дост. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Відповідно до ч. 1ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.300ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи(у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає, їй піклувальника чи опікуна.

Отже призначення піклувальника у разі визнання особи обмежено дієздатною чи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав особою, дієздатність якої обмежена.

Однак, в доданих до заяви матеріалах немає відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки встановлення піклування можливе лише за відповідним поданням (ч. 2ст. 60 ЦК України).

В матеріалах поданої заяви відсутні відомості щодо того, що заявник може бути опікуном, відсутній медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном, характеристика (з місця роботи або місця проживання) заявника, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що він звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Для усунення недоліків заявникові необхідно належним чином обґрунтувати підстави для визнання особи обмежено дієздатною чи недієздатною.

Відповідно до ч. 6ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В прохальній частині заявником не зазначено строк, на який він просить визнати особу недієздатною.

Таким чином, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами його сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Доказів родинних відносин, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 матеріали справи не місять.

Згідно з вимогами ч.1 ст.295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, жодного належного та допустимого доказу передбаченого ЦПК, що підтверджує зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 до заяви не долучено, що позбавляє можливості вирішити питання щодо дотримання правил підсудності при поданні даної заяви.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях175 і 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю подальший рух заяви неможливий, у зв`язку з чим заявнику слід надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174-177, 185, 259-261 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки над нею і призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків вказаних в даній ухвалі 10 (десять) днів, з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://rvm.rv.court.gov.ua/sud1715/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О.Гордійчук