ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача : Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Дорош А.І.,

секретар: Даценко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,-,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Згодом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд забезпечити позов шляхом заборони власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та членам її родини грати на фортепіано.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилалася на те, що після її звернення до суду з позовом щодо усунення перешкод у користуванні власністю, відповідач продовжує щодня грати на фортепіано, чим створює незручність умов проживання для позивача.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалу оскаржила позивач. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову ухвали про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій відповідачу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, на безпідставість висновків суду про недоведеність позивачами того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в майбутньому. Також вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про тотожність вимог заяви про забезпечення позову позовним вимогам, оскільки у заяві про забезпечення позову вимоги позивача стосуються заборони грати лише на фортепіано, а позовні вимоги пред`явленого щодо заборони гри на будь-яких музичних інструментах.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з таких підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Відмовляючи задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачами вимогами, окрім того, позивачем не вказано взаємозв`язок між предметом спору та дією, яку позивач просить суд заборонити здійснювати відповідачу та членам сім`ї, що, окрім іншого, не виправдовує запропоновану позивачем міру втручання у сферу особистого життя відовідача, а саме свободу творчості та самовираження.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, оскільки заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони вчинити дії відповідачу, при цьому, як вбачається з доводів позовної заяви, вказані вимоги є тотожними позовним вимогам.

Для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами, яким заявник не надав ані до суду першої, ані апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо відмінності вимог заяви про забезпечення позову та позовних вимог, оскільки підставою звернення позивача до суду стало саме вчинення відповідачем дій гра на фортепіано, що, як зазначає позивач, створює їй перешкоди у користуванні її власністю. З наведеного слідує, що накладення заборони на вчинення відповідачем дій, а саме заборона гри на фортепіано, фактично вирішить спір по суті.

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові від 22.09.2021 у справі №752/24015/20 Верховним Судом висловлено правовий висновок, що тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з висновками місцевого суду.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

А.І. Дорош