ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5891/22 Справа № 203/3629/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СНАЙПЕРСГРУП» про розірвання договорів про надання послуг, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СНАЙПЕРСГРУП» про розірвання договорів про надання послуг, стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 від нього було отримано у позику 30000 доларів США на власні потреби, про що складено відповідну розписку. Станом на дату подання позову вказані кошти відповідачем не було повернуто навіть частково.

Крім того, 26.12.2017 року позивачем на рахунок ТОВ «СТНАЙПЕРСГРУП» помилково було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 70000 грн. відповідно до квитанції №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року.

06.07.2018 року ним помилково здійснено перерахування коштів на рахунок відповідача в сумі 200 000 грн. відповідно до квитанції №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.07.2019 року в сумі 30000 доларів США, а з ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» безпідставно отримані кошти в сумі 270 000 грн.

11.06.2020 року позивачем було подано уточнений позов, в якому він посилався на те, що 21.07.2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 30000 доларів США. На виконання домовленостей та підтвердження факту отримання коштів за договором ОСОБА_2 було власноручно письмово підтверджено факт отримання грошових коштів за вирішення земельних питань. Так, вони домовились про надання допомоги в оформленні права власності на земельні ділянки, а також про допомогу та представництво інтересів у Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області з питань підготовки технічної документації та отримання права власності на земельні ділянки. Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором про надання послуг не виконав, на чисельні прохання повернути сплачені грошові кошти не відреагував.

20.12.2017 року між ОСОБА_1 , та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» було укладено договір №12/2017 на виконання консалтингових послуг, за яким останнє повинно було виконати консалтингові послуги щодо земельних питань у відповідності до умов цього договору. На виконання умов договору позивач 26.12.2017 року на рахунок ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» згідно квитанції №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року перерахував кошти в сумі 70000 грн., а 06.07.2018 року відповідно до квитанції №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року кошти в сумі 200000 грн. Проте, ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» свої зобов`язання за договором у передбаченим п.3.1 договору строк не виконало та не здійснило надання визначених умовами договору послуг, при цьому не повернувши позивачу сплачені за договором кошти. Вказане призвело до неможливості досягнути тих цілей, задля досягнення яких укладався договір, а саме: виконання консалтингових послуг щодо земельних питань.

Посилаючись на вказані обставини, позивач в уточненому позові просив розірвати договір про надання послуг від 21.07.2017 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , стягнувши з останнього сплачені за договором кошти в сумі 30000 доларів США, а також розірвати договір №12/2017, укладений між ним та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП», стягнувши з вказаного товариства на його користь сплачені за договором кошти в сумі 270000 грн.

22.06.2021 року позивачем було подано чергову уточнену позовну заяву (зареєстровану пізніше через канцелярію суду 23.06.2021 року), в якому він також посилався на те, що 21.07.2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 30000 доларів США за надання послуг в оформленні права власності на земельні ділянки та представництво інтересів у Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області з питань підготовки технічної документації та отримання права власності на земельні ділянки. На виконання домовленостей та підтвердження факту отримання коштів за договором ОСОБА_2 було власноручно письмово підтверджено факт отримання грошових коштів за вирішення земельних питань. Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором про надання послуг не виконав, протягом тривалого часу ніяких послуг не надав, документів на отримання земельних ділянок ОСОБА_1 не оформив. Заперечує факт отримання оплати за надання зазначених вище послуг.

20.12.2017 року між ОСОБА_1 , та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» було укладено договір №12/2017 на виконання консалтингових послуг, за яким останнє повинно було виконати консалтингові послуги щодо земельних питань у відповідності до умов цього договору. На виконання умов договору позивач 26.12.2017 року на рахунок ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» згідно квитанції №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року перерахував кошти в сумі 70000 грн., а 06.07.2018 року відповідно до квитанції №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року кошти в сумі 200000 грн. Проте, ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» свої зобов`язання за договором у передбаченим п.3.1 договору строк не виконало та не здійснило надання визначених умовами договору послуг, при цьому не повернувши позивачу сплачені за договором кошти. Вказане призвело до неможливості досягнути тих цілей, задля досягнення яких укладався договір, а саме: виконання консалтингових послуг щодо земельних питань.

Посилаючись на вказані обставини, не виконання відповідачами умов договорів та не повернення сплачених за договорами коштів, позивач в уточненому позові від 22.06.2021 року остаточно просив розірвати договір про надання послуг від 21.07.2017 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , стягнувши з останнього суму попередньої оплати в розмірі 30000 доларів США, а також розірвати договір №12/2017 від 20.12.2017 року, укладений між ним та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП», стягнувши з вказаного товариства на його користь суму попередньої оплати в розмірі 270000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СНАЙПЕРСГРУП» про розірвання договорів про надання послуг, стягнення коштів відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2017 року між ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір №12/2017 на виконання консалтингових послуг (а.с.187-189 т.1).

Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що замовник доручає (приймає), а виконавець бере (передає) виконання консалтингових послуг.

Згідно рахунку-фактури №7 від 20.12.2017 року на суму 70000 грн. та рахунку-фактури №12 від 04.07.2018 року на суму 134000 грн., протоколів погодження договірної ціни на виконання робіт (послуг) на суму 70000 грн. та 200000 грн., позивачем ОСОБА_1 на виконання умов договору №12/2017 від 20.12.2017 року на рахунок ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» згідно квитанції №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року було перераховано кошти в сумі 70000 грн., а згідно квитанції №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року - кошти в сумі 200000 грн. (а.с.190,191,229,230 т.1).

Відповідно до акту №1 прийому-передачі наданих послуг від 09.03.2018 року визначено, що виконавцем відповідно до договору №12/2017 від 20.12.2017 року було надано такі послуги: визначення правових користувачів земельних ділянок 50 га та 44 га Щорської селищної ради, Божедарівської селищної ради; пошук та збір інформаційних матеріалів на фермерів, що померли, які за життя отримали право постійного користування земельними ділянками; визначення представників до звернення до компетентних органів; підготовка заяв на Дніпропетровській обласний геокадастр з метою надання дозволу на виготовлення документації землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок по 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на 47 громадян (за списком замовника) з метою подальшого отримання цих земельних ділянок в оренду ФГ «Сучков А.В.). Загальна вартість послуг склала 70000 грн. (а.с.231 т.1).

Відповідно до акту №2 прийому-передачі наданих послуг від 25.02.2019 року визначено, що виконавцем відповідно до договору №12/2017 від 20.12.2017 року було надано такі послуги: консультацію щодо подачі щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки, в справі №178/1214/19 Криничанського районного суду Дніпропетровської області; аналіз використання землі сільськогосподарського призначення, яка передається у власність та надається у користуванням громадянам для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства або передаються у власність; проведення земельного аудиту території Світлогірської сільської ради Криничанського району, Щорської селищної ради, Божедарівської селищної ради; аналіз підстав, оформлення заяв звернень до Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 47 громадян (згідно списку, у т.ч. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ); аналіз підстав, оформлення адміністративних позовів 47 громадян до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Загальна вартість послуг склала 134000 грн. (а.с.232 т.1).

Звертаючись до суду з первісним позовом, позивач не посилаючись на факт укладення між ним та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» договору про надання послуг №12/2017 від 20.12.2017 року, просив стягнути на його користь з ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» кошти в сумі 270000 грн., перераховані ним згідно квитанцій №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року та №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року, як помилково ним перераховані та набуті ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» без достатніх правових підстав, посилаючись на норми ст.ст.1212-1214 ЦК України (а.с.1-5 т.1).

При цьому, у відповіді на відзив відповідача на первісний позов, позивач заперечував факт укладання договору №12/2017 року від 20.12.2017 року із ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП», посилаючись також на відсутність в договорі конкретного переліку консалтингових послуг, договірної ціни (а.с.203-206 т.1).

В уточненому позові, поданому 11.06.2020 року, посилаючись на укладення між ним та ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» договору про надання послуг №12/2017 від 20.12.2017 року, посилаючись на невиконання ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» зобов`язань за цим договором, істотне порушення договору вказаним товариством, на підставі ст.ст.651,653 ЦК України, просив розірвати договір №12/2017 від 20.12.2017 року, стягнувши із ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» на його користь збитки в сумі 270000 грн. (а.с.239-245 т.1).

В судовому засіданні 22.06.2021 року позивачем було подано чергову уточнену позовну заяву (зареєстровану пізніше через канцелярію суду 23.06.2021 року), згідно якої позивач остаточно просив розірвати договір №12/2017 від 20.12.2017 року, стягнувши із ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» на його користь кошти в сумі 270000 грн., як попередню оплату за договором, посилаючись на невиконання ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» зобов`язань за договором у визначений в п.3.1 останнього строк, не надання послуг за договором, в обгрунтування правових підстав посилаючись на норми ст.ст.570,651 ЦК України (а.с.157-162 т.2).

Під час розгляду справи сторонами не заперечувалось, що у відповідності до умов договору №12/2017 від 20.12.2017 року, рахунку-фактури №7 від 20.12.2017 року на суму 70000 грн. та рахунку-фактури №12 від 04.07.2018 року на суму 134000 грн., протоколів погодження договірної ціни на виконання робіт (послуг) на суму 70000 грн. та 200000 грн., позивачем ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» згідно квитанції №Р24АР24А3449975Б9А07582 від 26.12.2017 року було перераховано кошти в сумі 70000 грн., а згідно квитанції №1282-3822-6722-2522 від 06.07.2018 року - кошти в сумі 200000 грн.

Суму в розмірі 200000 грн. ОСОБА_1 сплатив на підставі протоколу №2 погодження договірної ціни, в той час, як рахунок-фактура №12 від 04.07.2018 року була виставлена на суму 134000 грн.

Як зазначив позивач зайво сплачені кошти в сумі 66000 грн. ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» йому не було повернуто, на підтвердження чого надав виписку по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 01.03.2019 року по 31.03.2019 року.

В свою чергу ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» зайво перерахованих коштів в сумі 66000 грн. було надано платіжне доручення №19 від 12.03.2019 року (а.с.235 т.1).

Ухвалою суду від 02.10.2020 року за клопотанням представника відповідача, з метою перевірки відповідних доводів та заперечень сторін, було витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію на підтвердження перерахуванням відповідних коштів.

На виконання вказаної ухвали АТ КБ «Приватбанк» надано довідки та виписку, якими підтверджено факт перерахування ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» та надходження на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 66000 грн. згідно платіжного доручення №19 від 12.03.2019 року (а.с.217,218 т.2).

В своєму первісному позові позивач посилався на укладення між ним та ОСОБА_2 21.07.2017 року договору позики, оформленого розпискою, відповідно до якої останньому було передано у позику кошти в сумі 30000 доларів США. Зазначаючи, що станом на дату подання позову відповідач свого обов`язку з повернення коштів не виконав, позивач, посилаючись в обгрунтування правових підстав на положення ст.ст.1046,1047 ЦК України, просив стягнути заборгованість за договором позики в сумі 30000 доларів США.

В уточненому позові, поданому 11.06.2020 року, позивач вже посилався на укладення між ним та відповідачем ОСОБА_2 21.07.2017 року договору про надання послуг, відповідно до умов якого відповідачу було передано кошти в сумі 30000 доларів США та на виконання домовленостей за яким та підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_2 було власноручно письмово підтверджено про отримання грошових коштів за вирішення земельних питань. Посилаючись на невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за цим договором, позивач у відповідності до ст.ст.906,907 ЦК України просив розірвати договір від 21.07.2017 року, стягнувши з ОСОБА_2 на його користь збитки в сумі 30000 доларів США.

Згідно уточненого позову в остаточній редакції позивач просив розірвати договір від 21.07.2017 року, стягнувши з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 30000 доларів США, як попередню оплату за договором, зазначаючи про невиконання відповідачем зобов`язань за договором, істотне порушення умов договору останнім та посилаючись в обгрунутвання правових підстав на норми ст.ст.570,651,907 ЦК України.

В своєму позові та поясненнях під час розгляду справи позивач стверджував, що датою укладення договору є 21.07.2017 року, посилаючись на те, що розписка складена на аркуші щоденника за 21 липня (субота) та 22 липня (неділя).

На підтвердження вказаних позовних вимог позивачем було надано оригінал розписки, складеної на сторінці щоденнику, наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , взял 30 тыс (тридцать тысяч) S// для решения вопроса по земле».

Відповідно до висновку експертів №4758/4759-20 від 22.03.2021 року, складеного за наслідками призначеної та проведеної в рамках даної цивільної справи судової почеркознавчої та технічної експертизи, зазначено, що рукописні записи у розписці від імені ОСОБА_2 «Я, ОСОБА_2 , взял 30 тыс (тридцать тысяч)», «для решения вопроса по земле», та підпис від його імені під текстом даної розписки виконані ОСОБА_2 . Вирішити питання, ким виконаний умовний знак, який складається з S-подібного елемента та двох вертикальних прямолінійних елементів, не надається можливим з причин, детально викладених у дослідницькій частині висновку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 цього Кодексу виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 1 ст. 906 цього Кодексу збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 907 ЦК України встановлено. що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями ст.651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, розірвання договору за рішенням суду можливо лише за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Правовий аналіз наведених положень ЦК України свідчить про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати, та обов`язок виконавця відшкодувати збитки замовнику внаслідок невиконання або неналежного виконання договору.

Так, позивач, спочатку заперечуючи взагалі факт укладання договору №12/2017 від 20.12.2017 року із ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП», а в подальшому заявивши вимоги про розірвання цього договору, посилаючись на невиконання ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» своїх зобов`язань за договором та істотне порушення його умов, не зазначив, які конкретно зобов`язання, з посиланням на відповідні пункти договору, відповідачем не було виконано.

При цьому, ані положення п.1.1, ані інші положення договору №12/2017 від 20.12.2017 року, крім загального визначення виду послуг (консалтингові послуги), не містять конкретного переліку послуг, які були замовлені позивачем та обов`язки виконати які взяло на себе ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП», а також строків їх виконання.

З приводу внесення відповідних змін до договору жодна із сторін одна до одної не зверталась.

Оскільки позивачем не наданого доказів тому, що він в порядку досудового врегулювання звертався до відповідача з приводу внесення змін до договору, як і щодо його розірвання; враховуючи відсутність в договорі конкретного переліку послуг та відповідних зобов`язань по їх виконанню виконавцем в особі ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП»; не зазначення позивачем в позовній заяві конкретних зобов`язань, з посиланням на відповідні пункти договору, які не були виконані відповідачем, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем не доведено факт істотного порушення ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» своїх зобов`язань за договором №12/2017 від 20.12.2017 року та наявності всіх передбачених ч.2 ст.652 ЦК України підстав для його розірвання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , що позовні вимоги про розірвання договору №12/2017 від 20.12.2017 року та стягнення з ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» попередньої оплати за цим договором в сумі 270000 грн., є недоведеними, такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Факт повернення ТОВ «СНАЙПЕРСГРУП» та отримання позивачем ОСОБА_1 сплачених ним коштів в сумі 66000 грн. підтверджується матеріалами справи.

В частині заявлених позивачем вимог про розірвання договору про надання послуг від 21.07.2017 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , а також стягнення з останнього суми попередньої оплати в розмірі 30000 доларів США, суд першої інстанції вірно врахував, що договір про надання послуг є двостороннім договором та таким чином, має містити підписи обох сторін (замовника та виконавця); дату його укладення; предмет договору; права та обов`язки сторін; строк його дії та інш.

Поряд з цим, представлена позивачем розписка на підтвердження укладення з відповідачем ОСОБА_2 договору про надання послуг не містить інформації про особу замовника, конкретного переліку послуг, які виконавець повинен здійснити для замовника, строку виконання послуг та дії договору.

Також в розписці відсутня дата її складання (дата укладення договору).

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення з відповідачем ОСОБА_2 21.07.2017 року саме договору про надання послуг. Представлена розписка не містить істотних умов даного виду договору, у т.ч. обов`язків замовника та виконавця.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні позовних вимог про розірвання договору про надання послуг від 21.07.2017 року та стягнення попередньої оплати за цим договором в сумі 30000 доларів США, оскільки такі вимоги заявлені без достатніх правових підстав та є недоведеними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: