Справа № 344/3115/14-ц
Провадження № 2/344/46/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди посилаючись на те, що АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності позивачки та відповідачів по справі. На даний момент ОСОБА_4 є власником 1/2 частини будинковолодіння. ОСОБА_2 належить 1/4 частина будинковолодіння, а саме 1/12 частина згідно з дублікатом свідоцтва про право на спадщину по закону від 03.10.1977 р. і 1/6 частина домоволодіння згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.09.2005 р.. ОСОБА_3 належить1/4 частина спірного домоволодіння згідно із договором дарування від 28.03.2007 р. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.08.12 р. (залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.04.12 р.) у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ нерухомого майна в натурі відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - задоволено; виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення, що розташовані на першому поверсі будинковолодіння АДРЕСА_1 - житлові кімнати «1-1», «1-2», «1-3» та кухню «1-4», а також 1/2 частку літньої кухні «Б» та приміщення літньої кухні «Г», залишивши підвал та сходову клітку будинковолодіння в спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Рішенням Івано-Франківської ради народних депутатів від 10.05.89 р. № 120 було дозволено ОСОБА_6 , покійній матері відповідача, прибудувати до її частини будинку сходову клітку, ванну, кладову; переобладнати існуючу будівлю на літню кухню площею 10,0 кв.м., господарський сарай, кладову, приміщення для господарського інвентаря і гараж для зберігання автомашини її сина по АДРЕСА_2 , а також зобов`язано ОСОБА_6 виготовити проекти і погодити їх з управлінням архітектури і містобудування міськвиконкому. Всупереч ухваленому рішенню, без виготовлення проекту вказаної добудови та його затвердження управлінням архітектури і містобудування міськвиконкому, ОСОБА_6 разом із своїм сином ОСОБА_2 у 2003 р. розпочали будівництво такої прибудови, яка повністю була завершена в 2009 р. самостійно її сином. Належність усіх приміщень до самочинного будівництва підтверджується копією Технічного паспорта на будинковолодіння. Внаслілок самочинного будівництва до житлового будинку були повністю закрито вікна до житлових кімнат «1-2» і «1-1» та частково до коридору «І» на першому поверсі житлового будинку. Крім того, внаслідок самочинної прибудови приміщеннях першого та другого поверху будинку з`явились тріщини на стінах і стелі. В кімнатах першого поверху з`явились пліснява, грибок через повне припинення інсоляції житлових кімнат. Відповідач по справі - ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за здійснене ними самочинне будівництво, проте не припинив зведення такої споруди. Таким чином, оскільки здійснене відповідачами самочинне будівництво унеможливило користування житловим будинком, таке самочинне будівництво підлягає знесенню. ОСОБА_7 на даний момент створюються перешкоди в користуванні літньою кухнею «Б» відповідачами по справі. Крім того, в приміщенні літньої кухні «Б» споруджена стіна - перегородка, яка поділяє це приміщення на 2 частини різної площі. Сама ця стіна унеможливлює позивачці користування належною ій часткою літньої кухні «Б» спірного будинковолодіння. Відповідачі по справі відмовляються в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні літньою кухнею «Б», в тому числі шляхом знесення перегородки в приміщенні літньої кухні «Б» та забезпечення можливості використовувати дане приміщення на власний розсуд. Стосовно вини відповідачів у спричиненні позивачці такої моральної шкоди, їх діях присутня вина: вони знали, що їх поведінка є протиправною (самочинне будівництво та порушення інсоляції), передбачали, що створення неможливих умов для проживання позивачці спричинить їй душевні страждання та призведе до її виїзду з будинку (тим паче, зважаючи на стан її здоров' я), та бажали або свідомо допускали настання таких наслідків. Спричинена моральна шкода оцінюється позивачем в 50 000 грн. Просила зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва до першого поверху житлового будинку, а саме приміщення коридору «2-1» площею 5,9 м2; приміщення паливної «2-2» площею 11,32 м, приміщення гаражу «V» площею 16,6 м2; приміщення коридору «IV» площею 6,6 2 м; приміщення-добудова (без номера) шириною 3,66 м та довжиною 1,95 м до житлової кімнати «1-1»; споруда (без номера та назви), розташована з боку АДРЕСА_1 перед житловою кімнатою «1-2» шириною 1,97 м та довжиною 4,62 м; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва до другого поверху житлового будинку, а саме приміщення коридору-сходової клітки «2-3» площею 11,2 м2; жиле приміщення «2-7» площего 21,1 м2; проміщення кухні «2-3» площего 19,0 м2; приміщення туалету «2-9» площено 0,9 м2; приміщення ванної «2-10» площею 3,8 м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного на третьому поверсі житлового будинку, а саме приміщення коридору-сходової клітки «2-11» площею 16,8 м2; жиле приміщення «2-12» площею 17,6 м2, жиле приміщення «2-13» площею 25,0 2 м; жиле приміщення «2-14» площе 17,5 м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва господарської будівлі «Д» - басейну площею 25,6 м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , усунути перешкоди в користуванні господарськими спорудами будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме літньої кухні «Б» площею 39,3 м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення перегородки в літній кухні «Б» площею 39,3 м2 в будинковолодінні АДРЕСА_1 ; зобов`явати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не чинити в майбутньому будь-яких перешкод ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , в користуванні належною ій 1/2 частиною господарської споруди - літньої кухні «Б» площею 39.3 м2 в будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.09.2015 року залучити до участі в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди в якості позивача-правонаступника ОСОБА_1 (а.с.104).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.10.2015 року призначено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди судову будівельно-технічну експертизу (а.с.134-135).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.10.2015 року поновлено провадження у справі (а.с.144).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.03.2017 року призначено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди судову будівельно-технічну експертизу (а.с.165-166).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.12.2020 року поновлено провадження у справі (а.с.169).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просила позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

Беручи до уваги пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з листа Інспекції ДАБК у Івано-Франківській області від 30.11.2011 року за №К-15/236/1, на ОСОБА_2 постановою №86/08 від 29.10.2008 року вже було накладено штраф за правопорушення у сфері містобудування. На даний час справа щодо поділу нерухомого майна в натурі знаходиться на розгляді Івано-Франківського міського суду, після остаточного рішення якого, щодо спірного майна можна буде вчиняти подальші дії (а.с.30).

Так, рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.08.2012 р., яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.04.2012 р. у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ нерухомого майна в натурі відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення, що розташовані на першому поверсі будинковолодіння АДРЕСА_1 - житлові кімнати «1-1», «1-2», «1-3» та кухню «1-4», а також 1/2 частку літньої кухні «Б» та приміщення літньої кухні «Г», залишивши підвал та сходову клітку будинковолодіння в спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.11-15,16-21,22-29).

Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 Належить1/4 частка вказаного домоволодіння, а саме: 1/12 частка домоволодіння згідно дублікатом від 23.03.2007 року свідоцтва про право на спадщину по закону від 03.10.1977 року, 1/6 частка домоволодіння згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.09.2005 року. ОСОБА_3 належить 1/4 частка домоволодіння згідно із договором дарування від 28.03.2007 року. ОСОБА_5 належить 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 25.03.1974 року. Домоволодіння АДРЕСА_1 складається житлового будинку «А», трьох літніх кухонь (літери «Б», «В», «Г»), криниці №l та огорожі №2 Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №120 від 10.05.1989 року, ОСОБА_5 було надано дозвіл на переобладнання існуючої будівлі на літню кухню, сарай, ванну і кладову, а ОСОБА_6 (сестрі ОСОБА_5 та матері ОСОБА_2 ) надано дозвіл на прибудову житлового будинку та переобладнання існуючої будівлі під літню кухню. сарай, кладову і гараж. Добудову до житлового будинку, відповідно до рішення виконкому №120 розпочинала ОСОБА_6 , однак після її смерті закінчували вказану добудову первісні позивачі, та вказана добудова до спадкового майна не входила, оскільки не була завершена, та у частину домоволодіння не входить.

У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно технічного паспорту, виготовленого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» станом на 21.09.2013, вищевказане будинковолодіння має загальну площу 184 3 кв. м., літня кухня площею 25,4 кв.м., басейн площею 25,6 кв.м., літня кухня 39,3 кв.м., сарай площею 16,2 кв.м., підвал 24.8 кв., огорожа площею 27,2 кв.м., ворота площею 9,1 кв.м., літня кухня площею 26,2 кв.м. (а.с.46-53)

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як на підставу поданого позову позивач посилається на положення ст. 376 ЦК України яка регламентує режим самочинного будівництва. Об`єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети, немає належного дозволу на будівництво чи затвердженого належним чином проекту, під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду від 16.01.2019 р. у справі №458/1173/14-ц.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просила усунути перешкоди в користуванні будинком, як співвласник домоволодіння.

Обґрунтовуючи підстави позову, посилалася на те, що внаслілок самочинного будівництва до житлового будинку були повністю закрито вікна до житлових кімнат «1-2» і «1-1» та частково до коридору «ІІ» на першому поверсі житлового будинку.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а стаття 376 ЦК України дає право позивачу ставити питання про знесення самочинно збудованих споруд, у разі порушення його прав.

Відповідно до п.п.22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 81 ЦПК).

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Окрім того, Верховний Суд вже неодноразово розглядав аналогічні справи, та у постановах за наслідками розгляду цих справ Верховний Суд сформулював такі висновки:

- відповідно до вимог частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій категорії справ необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови;

- у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову;

- знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

З метою з`ясування відповідності побудованої споруди вимогам нормативно правових актів в галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо), наявність самочинного будівництва, перешкод у позивача щодо користування частиною житлового будинку та у разі встановлення такого, способи їх усунення, ухвалами Івано-Франківського міського суду була неодноразово призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено експерту Максимчину А.Д.,

Дана експертиза не була проведена, по причині створення перешкод для огляду об`єкту з сторони відповідача ОСОБА_8 .

Між тим, позивач не довів порушення відповідачами через спорудження ними зазначених прибудов її прав пов`язаних з користуванням будинком за вищезазначеною адресою, оскільки зазначені обставини такого не підтверджують.

Крім того, жодного судового рішення про зобов`язання відповідачів, які здійснили будівництво, провести відповідну перебудову, яке б передувало вимогам позивачки про знесення самочинного будівництва, і невиконання цього рішення свідчило би про відмову відповідачів провести таку перебудову, до суду позивачкою не надано.

За таких обставин, доказів того, що спірні прибудови, яку здійснив ОСОБА_2 не відповідає встановленим законом нормам та стандартам, та доказів,що така прибудова порушує права позивача суду не надано.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_9 та ОСОБА_3 усунунути перешкоди в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва та не чинити в майбутньому будь-яких перешкод в користуванні належною позивачу 1/2 частиною господарської споруди, оскільки, відсутністі належні докази (акти, приписи чи інших рішення про притягнення винної особи до відповідальності з накладенням адміністративного штрафу).

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів, то суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, оскільки позивачем не доведено наявність такої шкоди, не доведено протиправність діяння її заподіювачів чи наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні, враховуючи те, що дана позовна вимога є похідною від первісних позовних вимог у задоволенні яких судом відмовлено, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

У відповідності до положення ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 321, 391, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 81, 133, 137, 139, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, відшкодування завданої моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 28.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.