ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/183/22

Провадження № 22-ц/4820/1164/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 675/183/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року (суддя Демчук П.В., повний текст рішення складено 06 травня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Ізяславського районного суду від 13 липня 2010 року ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Позивач вказує, що з листопада 2021 року здійснює догляд за престарілою тіткою, яка постійно потребує його догляду, тому можливість отримувати заробіток з метою сплати визначених судом аліментів у нього, відсутня. Також, позивач зазначає, що з вересня 2021 року виконавчою службою йому встановлено суму для сплати аліментів у розмірі 3591 грн, в той же час ним було подано довідку про отримання доходів в розмірі 1563 грн, ј з якої становить 391 грн.

Тому, ОСОБА_1 просив змінити призначений рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.07.2010 у справі № 2/2433/10 розмір аліментів, що підлягає стягненню із нього на користь ОСОБА_2 з 1/4 частки з усіх видів заробітку на 1/8 частину від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовуючи відмову у позові тим, що відсутність офіційного працевлаштування не свідчить про погіршення його умов матеріального стану, не врахував, що він доглядає лежачу тітку ОСОБА_4 , яка не здатна до самообслуговування.

Також, апелянт посилається на те, що суд при ухвалені оскаржуваного рішення не звернув увагу на подані ним медичні довідки, які підтверджують обставину неможливості сплати ним аліментів у розмірі ј від усіх видів заробітку.

Судом не враховано, що на час розгляду справи в 2010 році в дохід апелянта входила пенсія інваліда війни, яку останній не отримує з 2016 року. Також звертає увагу, що з травня по листопад 2021 року у нього були відсутні будь-які доходи, оскільки доглядав хвору матір та тітку, проте з листопада 2021 року отримує компенсацію по догляду за хворою тіткою. Неспроможність його сплачувати аліменти у визначеному рішення суду розмірі підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, за яким апелянту нараховано борг станом на січень 2021 року в розмірі 10265 грн.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Так, відповідачка зазначає, що ОСОБА_1 стверджує про відсутність у нього доходу у вигляді заробітної плати, однак вказує на отримання відповідних соціальних виплат. Водночас апелянтом не надано доказів щодо зміни матеріального стану в іншій площині, окрім заборгованості по аліментах. Також, апелянт стверджує про відсутність у нього статусу особи з інвалідністю, що свідчить про зникнення тих обставин, які свого часу були підставою для встановлення інвалідності, відтак є покращенням стану його здоров`я. ОСОБА_2 посилається на те, що рішення доглядати власну тітку, якщо це впливає на можливість працевлаштування апелянта, є проявом його власної волі, що не звільняє його від обов`язку утримання власної дитини в розмірі, необхідному і достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Наявність заборгованості по сплаті аліментів свідчить лише про неналежне виконання апелянтом своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції від 07.05.2007 (а.с. 7).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2010 року по справі №2/2433/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.06.2010 і до її повноліття (а.с. 6).

Станом на 04 січня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 склала 10216,50 грн.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення відділу № 2 м. Ізяслав Шепетівської райдержадміністрації ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та йому, відповідно до Постанови КМУ «Про порядок призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» № 859 від 23.09.2020 було призначено компенсацію як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги особі похилого віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.11.2021 по 31.10.2022 (а.с. 8).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що з 01 листопада 2021 року він офіційно здійснює догляд за престарілою лежачою тіткою, яка потребує постійного стороннього догляду та на зміну його матеріального стану, що свідчить про зменшення отриманого ним доходу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено наявність підстав для зміни розміру аліментів на утримання дитини, оскільки відсутність офіційного працевлаштування позивача не свідчить про погіршення його матеріального становища, в той же час ним не надано до суду доказів своєї непрацездатності.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані позивачем докази, суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності ОСОБА_1 погіршення його майнового стану з часу присудження аліментів, адже на час постановлення Ізяславським районним судом Хмельницької області від 13 липня 2010 рішення у справі № 2/2433/10 йому була встановлена група інвалідності з терміном дії до 2016 року, цього ж року вступив на службу в ЗСУ, звідки у березні 2020 року звільнився.

З матеріалів справ вбачається, що апелянтом під час розгляду справи в суді першої інстанції надавалися виписки з медичної карти стаціонарного хворого №№259, 319, витяг з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з протоколу № 18 від 27.01.2021 та інші документи, що не є належними доказами на підтвердження саме погіршення його майнового стану та їх зміст яких не доводить підстав позову про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної оцінки доказів, однак висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відхиляються.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай