Номер провадження: 22-ц/813/8067/22 Головуючий у 1-й інстанції: Мурманова І.М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Полікрапової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Мурманової І.М. зі складенням повного тексту судового рішення 22.06.2022 року в справі №523/17130/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

20 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на момент подання цього позову не розірваний, однак відповідна позовна заява подана до суду. Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначала, що діти повністю знаходяться на її утриманні, вона самостійно, власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує неповнолітніх синів, а також виконує усі інші обов`язки, покладені на неї законом для належного утримання дітей. Вказувала, що відповідач проживає окремо від дітей та ухиляється від обов`язку щодо їх утримання, оскільки матеріально не утримує синів, не приймає участі у їх вихованні та не виконує жодного із обов`язків, як батько.

Заявниця акцентувала увагу на тому, що вона не має можливості самостійно, без участі батька, утримувати дітей.

Посилаючись на відсутність відомостей про наявність у відповідача постійного та офіційного джерела доходу, заявниця просила суд визначити аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі

2000 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 20.09.2021 року народження і до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 20.09.2021 року і до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У іншій частині рішення суду залишити без змін. Заявник вважає рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконним та необґрунтованим.

За доводами апеляційної скарги син ОСОБА_3 , зареєстрований та фактично проживає разом з ним в квартирі АДРЕСА_1 , тоді як мати дитини за вказаною адресою, яка є її місцем реєстрації не проживає, фактичне місце проживання позивачки в іншому місці, де саме не відомо, тобто син з матір`ю не проживає. Заявник у скарзі посилається на те, що син перебував на його утриманні.

Окрім того, зазначає, суд першої інстанції ухвалив рішення не з`ясувавши питання про те чи отримав відповідач або його представник відповідь на відзив разом із додатками, які надійшли до суду 16.06.2022 року, оскільки на думку апелянта, указаний документ ґрунтується на заяві неповнолітнього, якому з незрозумілих для апелянта причин було надано статус свідка. Вважає, що надані стороною позивача докази (додатки до відповіді на відзив) не є належними доказами оскільки не були подані своєчасно, відповідно до вимог ЦПК України.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила відмовити ОСОБА_1 у задоволені апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін; стягнути з ОСОБА_5 на її користь витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначила, що незважаючи на те, що спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав в одному будинку з батьком (відповідачем у справі), проте таке проживання відбувалось в різних квартирах, відповідач не приймав участі в утриманні дитини, всі витрати здійснювались за рахунок самого сина, який працевлаштувався та за рахунок її коштів. Окрім того, син з листопада 2021 року виїхав на роботу до Чехії та повернувся в Україну тільки 25.12.2021 року, що спростовує на її думку доводи відповідача про постійне проживання разом з сином. Після початку бойових дій, 2 березня 2022 року ОСОБА_3 виїхав з України до Чехії, де наразі знаходиться.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 , адвокат Садаклієва І.І. просить відмовити позивачці у стягненні з ОСОБА_1 на її користь витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, покликаючись на те, що договір про надання правової допомоги №26/5 від 26.05.2022 року, на підставі якого виданий ордер про надання правничої допомоги №1181033 та сплачені кошти не долучений до відзиву, а наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги датований 26.05.2021 року, за умовами якого правнича допомога надавалась адвокатом лише в суді першої інстанції та приписом дописано II інстанція (Одеський апеляційний суд).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на предмет та ціну позову, яка у даному випадку є меншою, а ніж сто розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб (227000,00 грн).

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи із змісту та вимог апеляційної скарги предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.07.2004 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є учнем ДНЗ Одеський центр професійно-технічної освіти II (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти, денної форми навчання. Навчається на 3 курсі за професією штукатур, лицювальник плиточник, маляр з 02.09.2019 року, наказ №1 (З-УДЗ) від 02.09.2019 р. до 30.06.2022 р., що підтверджується довідкою Державного навчального закладу Одеський центр професійно-технічної освіти №33 від 11.02.2022р.

З копії довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру місця проживання ОСОБА_3 , 22.06.2004 року вбачається, що місцем його реєстрації є АДРЕСА_2 (а.с.73).

Місцем реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, вбачається, що 05.11.2021 року ОСОБА_3 перетнув державний кордон України, 25.12.2021 року повернувся до України, в подальшому, 02.03.2022 року знову перетнув державний кордон України.

Мотиви апеляційного суду та застосування апеляційним судом норм права, що регулюють спірні правовідносини

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги правильно виходив із обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, та з урахуванням положень ст. 182 СК України, наряду із правом дітей на достатній рівень життя, дійшов обґрунтованого висновку про те, що належним розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000 грн. щомісяця.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до спільного проживання з сином та його утримання відповідачем, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За таких обставин, відповідач заперечуючи проти позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з підстав того, що син знаходиться на його утриманні мав би надати суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх тверджень, однак в супереч вимогам ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України цього не зробив, в матеріалах справи відповідні докази відсутні.

Твердження відповідача про фактичне спільне його проживання з сином було предметом дослідження суду першої інстанції, який надав їм правильну правову оцінку, будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ст.376 ЦПК України, апелянтом не наведено.

Доводи апелянта щодо неналежності доказів (додатків до відповіді на відзив) через їх не своєчасне подання, апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається із матеріалів справи зазначені додатки подані позивачем у строк встановлений судом в ухвалі від 26.05.2022 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Не можуть бути задоволенні викладені позивачкою у відзиві на апеляційну скаргу вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на її користь витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн з таких підстав.

Так, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2021 року адвокат

Назаренко І.М. та ОСОБА_2 уклали договір №26/05 про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.2 договору сторони погодили, що правнича допомога надається адвокатом у даній справі №523/17130/21 (I інстанція).

Згідно п.7.3 вказаного договору, зміни, доповнення до цього Договору можуть вноситься тільки у письмовому вигляді шляхом підписання додаткових угод.

Всупереч вказаним вимогам позивачка не надала додаткової угоди до Договору №26/05 про надання правової допомоги від 26 травня 2021 року про те, що правнича допомога адвокатом у даній справі надається і в суді апеляційної інстанції, а наявна в договорі дописка в п.1.2 а також II інстанції (Одеський апеляційний суд) не є підтвердженням такого факту, оскільки не відповідає вимогам п.7.3 указаного договору.

Зважаючи на викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесені нею витрати в суді апеляційної інстанції, а відтак у задоволенні її клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Відмовити ОСОБА_2 у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції розмірі 5000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

О.М. Полікарпова