ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/198/22Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/629/22 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Парандюк Т. С.,

секретар - Романська К.М.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2022 року, повний текст якого складено 10 травня 2022 року, ухвалене суддею Позняком В.М. у цивільній справі №607/198/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, за час шлюбу з відповідачем на виділеній йому у 1989 році земельній ділянці площею 0,14 га ними було спільно збудовано житловий будинок, у якому вона проживає. У 2000 році шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Тернопільського апеляційного суду від від 31 жовтня 2019 року за позивачкою визнано право власності на 1/2 частини обєкта незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, 16 грудня 2019 року право власності на цілу земельну ділянку, на якій знаходиться в тому числі і належна їй частка незавершеного будівництвом житлового будинку, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Позивачка вважає, що відповідно до вимог ст. 120 ЗК України одночасно із виникненням права власності на обєкт нерухомого майна у неї виникло і право власності на відповідну частину земельної ділянки. А тому просила розділити належну ОСОБА_2 на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:4251 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , та визнати за нею право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,07 га згідно із запропонованим ТзОВ Права на землю варіантом поділу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що судом порушено принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, оскільки будинок поділений між сторонами та розташований на спірній земельній ділянці.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Петровець Л.Р., представника ОСОБА_2 - адвоката Ленька Р.І., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку на підставі ст. 120 ЗК України. На момент набуття нею права власності на незавершене будівництво спірна земельна ділянка не перебувала у приватній власності відповідача. Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за відповідачем уже після визнання за позивачкою права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок, при цьому позивачка не ставить питання про правомірність проведеної державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на цілу спірну земельну ділянку.

Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.11.1979 року по 24.02.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №607/8267/16-ц вирішено провести поділ майна подружжя - об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право на 1/2 частину зазначеного об`єкта нерухомості та проведено його реальний поділ. ОСОБА_1 виділено приміщення, які складають 51/100 ідеальних часток, відповідно до варіанту №1 висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ №655/17-22 від 13 листопада 2017 року.

Належний сторонам по 1/2 частині незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 розміщений на земельній ділянці площею 0,14 га, кадастровий номер :02:001:4251.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №194768226 від 24 грудня 2019 року, ОСОБА_2 16 грудня 2019 року зареєстрував за собою право власності на цілу земельну ділянку кадастровий номер :02:001:4251, площею 0,14 га. Підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 657, виданий 05 грудня 2019 року, видавник: Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на обєкт нерухомого майна (жилий будинок, крім багатоквартирного, іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Частиною першою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок приватизації земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Таким чином, реалізація громадянами права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності пов`язана з дотриманням встановленого законом механізму, що включає обов`язок зацікавленої особи вчинити ряд визначених законом дій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на момент набуття позивачкою права забудовника на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спірна земельна ділянка не перебувала у приватній власності відповідача, а тому в силу статті 120 ЗК України до позивачки не могло перейти право власності на дану земельну ділянку.

Слід зазначити, що позивачка вправі претендувати на земельну ділянку пропорційно до частки належного їй нерухомого майна, розміщеного на цій земельній ділянці.

Проте, стаття 120 ЗК України не передбачає автоматичного переходу земельної ділянки з однієї форми власності (у даному випадку - комунальної) до іншої форми власності (у даному випадку приватної).

Оскільки на час набуття ОСОБА_1 права на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва, земельна ділянка, на якій розташовано даний об`єкт (площею 0,14 га, кадастровий номер :02:001:4251), відносилася до земель комунальної власності, ОСОБА_1 не зверталася із заявою про передачу їй у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, на якій розташоване належне їй нерухоме майно, пропорційно розміру її частки у спільній частковій власності, тобто не дотрималася визначеної законом процедури приватизації, у даному позові не ставить питання щодо законності реєстрації за відповідачем права власності на цілу земельну ділянку після набуття нею права на 1/2 частину нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці, а тому предявлений нею позов про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки є передчасним.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2022 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Парандюк Т.С.

Гірський Б.О.