Справа № 750/4596/22
Провадження № 2/750/1201/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Требух Н.В.,

при секретарі Галета Ю.В.,

розглянувши в порядку загального провадження в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановив:

у серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду до відповідача Територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради з позовом, в якому просила суд встановити факт того, що ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з березня 2004 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 . В своїй позовній заяві позивач посилається на норми ст..293, 315 ЦПК України, ст..3, 4, 74 СК України. В обгрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , до складу спадщини після його смерті увійшло право власності на 8/25 частини квартири в буд. АДРЕСА_2 , котрі належали останньому на підставі договору дарування частини квартири від 12.08.2008 року. Заповіту померлий ОСОБА_2 не складав, спадкоємці за законом відсутні, спадкова справа до майна померлого не заводилася. У вересні 2019 року позивач дізналася від співвласника квартири ОСОБА_3 та звернулася до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із наміром оформити спадкові права після смерті громадянського чоловіка ОСОБА_2 , як за спадкоємцем четвертої черги, так як вона фактично проживала із померлим спадкодавцем з березня 2004 року по день його смерті однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, проте їй було надано роз`яснення про необзхідність встановлення вказаного факту в судовому порядку. Одночасно позивач обгрунтовуючи позов вказує, що з березня 2004 року ОСОБА_2 проживав у квартирі позивача в АДРЕСА_1 , де вони вели спільний побут, господарство та бюджет до дня смерті ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 кремацію його тіла та проведення ритуальних обрядів було здійснено ОСОБА_1 за власні кошти. Також позивач обгрунтовує вимоги наявністю в неї свідоцтва про смерть, дозволом прокурора Київської місцевої прокуратури №10 від 22.11.2017 на видачу цивільній дружині ОСОБА_1 тіла померлого спадкодавця, договору дарування частини квартири, повторно виданим свідоцтвом про народження спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів проведення ритуальних обрядів, які здійснені за рахунок ОСОБА_1 , наявності у позивача закордонного паспорту ОСОБА_2 та довідки про склад сім`ї позивача від 01.03.2017 року, спільними фотокарточками. Також зазначає, що факт спільного проживання можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова 15.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

06.09.2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вже є рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В підготовче засідання 27.09.2022 року сторони не з`явились, представник позивача просив проводити підготовче засідання без його участі.

Судом встановлено, що 03.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради (справа №750/11346/19) та просила з метою створення ОСОБА_1 умов для оформлення спадкових прав, як спадкоємцю за законом четвертої черги після ОСОБА_2 , встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з березня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; з метою створення ОСОБА_1 умов для оформлення спадкових прав, як спадкоємцю за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, разом із ним за адерсою: АДРЕСА_1 та фактично прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обгрунтування позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , до складу спадщини після його смерті увійшло право власності на 8/25 частини квартири в буд. АДРЕСА_2 , котрі належали останньому на підставі договору дарування частини квартири від 12.08.2008 року. Заповіту померлий ОСОБА_2 не складав, спадкоємці за законом відсутні, спадкова справа до майна померлого не заводилася. У вересні 2019 року позивач дізналася від співвласника квартири ОСОБА_3 та звернулася до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із наміром оформити спадкові права після смерті громадянського чоловіка ОСОБА_2 , як за спадкоємцем четвертої черги, так як вона фактично проживала із померлим спадкодавцем з березня 2004 року по день його смерті однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, проте їй було надано роз`яснення про необзхідність встановлення вказаного факту в судовому порядку. Одночасно позивач обгрунтовуючи позов вказувала, що з березня 2004 року ОСОБА_2 проживав у квартирі позивача в АДРЕСА_1 , де вони вели спільний побут, господарство та бюджет до дня смерті ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 кремацію його тіла та проведення ритуальних обрядів було здійснено ОСОБА_1 за власні кошти. Факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця позивач обгрунтовувала наявністю в неї свідоцтва про смерть, дозволом прокурора Київської місцевої прокуратури №10 від 22.11.2017 на видачу цивільній дружині ОСОБА_1 тіла померлого спадкодавця, договору дарування частини квартири, повторно виданим свідоцтвом про народження спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів проведення ритуальних обрядів, які здійснені за рахунок ОСОБА_1 , наявності у позивача закордонного паспорту ОСОБА_2 та довідки про склад сім`ї позивача від 01.03.2017 року. Також вказувала, що факт спільного проживання підтверджується свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.05.2020 відмовлено у задоволенні позову. Вказане рішення Деснянського районного суду міста Чернігова залишено в силі Постановою Верховного суду від 01.06.2022 року.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, абооспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку захист прав позивача здійснюється шляхом подання ним позовної заяви у порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, грунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»,від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності(визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

Закриття провадження у справі згідно ст.255 ЦПК України - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону (с.48 ЦПК України) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Отже, виходячи з дослідженої позовної заяви, рішень судів в справі № 750/11346/19 суд вбачає тотожність спору в даній справі, що знаходиться на розгляді, та спору по справі №750/11346/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Територіальної громади міста Чернігова який вже вирішено.

Зокрема у справах ті ж сторони з тим же статусом, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради.

Предметом спору в обох справах є встановлення факт спільного проживання ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2004 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою

АДРЕСА_1 у цих справах є і підстави позову, оскільки як в даній справі, так і у справі № 750/11346/19 , в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили, позивач мотивує свої вимоги наявність у неї певної документації, здійснення нею кремації, народження дитини, показами ідентичних свідків на спільними фотами з померлим.

Наведені підстави позову вказані у тексті описової частини судових рішень у справі № № 750/11346/19 та були предметом дослідження судами, що у свою чергу свідчить про повну тотожність позовів.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 619/38/17, де залишаючи без змін судові рішення про закриття провадження у справі, Верховний Суд зазначив про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі за закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про закриття провадження.

Керуючись ст. 200, 255, 256, 258, 260, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя