Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6941/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Діхтяренко І.Г.,

за участю представника позивача

за довіреністю Лекіашвілі В.В.,

представника відповідачів

адвоката Побережнюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за послуги з централізованого опалення та внески у розмірі 56098 грн. 91 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 16673 грн. 05 коп. та 3% річних у розмірі 4483 грн. 59 коп., а всього 77255 грн. 55 грн., а також стягнути у рівних частках сплачений судовий збір в сумі 2270 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п.18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992р. №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

Надання послуг по гарячому водопостачанню у квартиру АДРЕСА_2 позивачем не здійснювалося і нарахування за цю послугу відсутні по зазначеній квартирі.

Згідно відповіді № 19155-01-10 від 02.09.2021 року, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідно до інформації з адресної картки, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані солідарні відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.1996р. по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.10.1996р. по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.08.2006р. по теперішній час.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч.2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України, ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, від 07.07.2020 року у справі №712/8196/20.

Стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інших порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідачі своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення, а також не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, згідно із ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 складає 56098,91 грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що відповідачі, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводилися, оскільки чинним законодавством такого обов`язку не передбачено.

Вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку.

Підведення централізованого опалення до стояка у межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі №226/1437/16-ц від 19.08.2019р., №487/955/18 від 12.03.2021р. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015р. у справах №6-1192цс15 та №6-1706цс15.

Крім того, відповідно до п. п. 5.10.11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Конституції України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.332 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З моменту надання послуг по забезпеченню відповідачів тепловою енергією, в силу ст.11 ЦК України, виникли правовідносини з позивачем, які полягають у певній поведінці суб`єктів, і яка закріплена державою в законах та інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна виникають у випадках,встановлених договором або законом,зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частина 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інших порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 16673 грн. 05коп. та 3 % річних, що становить 4483грн. 59коп.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та внесків у розмірі 56098грн. 91коп., інфляційну складову боргу 16673грн. 05коп., 3% річних 4483грн. 59коп., а всього 77255грн. 55коп. та у рівних частках сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

10.01.2022р. судом отримано відзив на позов, в якому представником відповідачів, адвокатом Побережник А.О. викладено доводи в обґрунтування заперечення позовних вимог. Відзив прийнято судом. Так, автор відзиву вказує, що позивачем подано позов до неналежних відповідачів, адже одноособовим власником квартири АДРЕСА_2 , згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - є ОСОБА_4 , прізвище котрої після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_5 . Тож, на переконання представника відповідачів, саме вона є належним відповідачем у даній справі, а не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В продовження наведення своїх доводів заперечення, зауважує, що відсутні будь-які договори найму, які б підтверджували, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є наймачами квартири за вказаною вище адресою, також звертає увагу на відсутність будь-якиї договірних відносин позивача та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а відтак вони не є належними відповідачами у даній справі, на її переконання.

Разом з тим, посилаючись на положення ст.ст. 253-255, 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, акцентує увагу суду, що позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за період з січня 2013р. по серпень 2021р., а тому врахувавши той факт, що позивач звернувся до суду лише 27.10.2021р., строки по заборгованості, яка виникла за період з січня 2013р. по жовтень 2018р. є пропущеними, а тому не визнаються жодним з позивачів. Таким чином, автор відзиву вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за теплову енергію лише з жовтня 2018р., яка становить 21590,17грн., надавши свій розрахунок. Звертає увагу, що оплата 1000,00грн., відповідно до розрахунків позивача у листопаді 2019р. жодним чином не свідчить про визнання відповідачами наявності боргу, а є лише визнання ними суми боргу, яка сплачена відповідачами (1000,00грн.), так як за вказаний місяць була нарахована вартість за надані послуги в розмірі 1236,03грн., а відповідачами було сплачено лише 1000,00грн.

У зв`язку з тим, що стороною відповідача визнається наявна заборгованість лише з жовтня 2018р., то на її переконання, позивачем не вірно обраховано суму інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з чим надано свій розрахунок сум за порушення грошового зобов`язання. Тож, в підсумку, автор відзиву просить суд, прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з ОСОБА_3 загальну заборгованість у розмірі 24 548, 73 грн., що складається з розміру основного боргу 21590,17 грн., суми інфляційного збільшення заборгованості 1 997, 66 грн., 3% річних у розмірі 960, 90 грн. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити.

18.01.2022р. представником позивача ОСОБА_6 надано відповідь на відзив, яку прийнято судом, в якому свою позицію заперечення проти доводів сторони відповідача, обґрунтовує доводами, викладеними у позові. В доповнення своїх доводів, додав, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 з 04.10.1996р. вони є споживачами послуг, які надаються позивачем. Так як стороною відповідачів не надано підтверджуючих даних, що вказані відповідачі фактично не користувалися послугами, які надавав позивач тому вони повинні їх оплачувати також, маючи солідарну відповідальність, адже вони є споживачами послуг з централізованого опалення.

З приводу клопотання представника відповідачів адвоката Побережник А.О. про застосування строків позовної давності, автор відповіді на відзив вказує, що відповідачі, частково сплативши 04.11.2019р. заборгованість в сумі 1000,00грн., тим самим здійснили оплату за житлово-комунальні послуги отримані в жовтні 2019р. в сумі 175,44грн., а тому зумовили переривання строку позовної давності, при цьому, спираючись на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 22.01.2019р. у справі №437/2726/13ц.

Таким чином, в підсумку, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

04.02.2022р. представником відповідачів адвокатом Побережник А.О. надано суду заперечення в порядку ст.180 ЦПК України, в якому викладено обґрунтування позиції заперечення сторони відповідачів проти позову, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Заперечення прийнято судом.

Ухвалою суду від 07.02.2022р. задоволено клопотання адвоката Побережник Альони Олександрівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними у позовній заяві, відповіді на відзив, просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив суду, що до квартири АДРЕСА_2 надається послуга з централізованого опалення, а послуга гарячого водопостачання не надається. Відповідачі, згідно розрахунку, кошти, належні до сплати не внесли, внаслідок чого утоворилася заборгованість, враховуючи також і внески, в сумі 56098,61грн., інфляційні втрати 16673,05грн., 3% річних 4483,59грн. На даний час вказані кошти відповідачами не сплачені, а відтак підлягають стягненню з відповідачів солідарно, зважаючи на положення ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Разом з тим, просив стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь позивача судовий збір в сумі 2270,00грн. Зауважив, що розрахунок інфляційних та 3% річних, здійснений позивачем, не суперечить розрахунку виконаному стороною відповідачів.

Окрім того, представник позивача вказав, що всі відповідачі є зареєстрованими у квартирі за вказаною вище адресою у спірний період, в т.ч. є споживачами послуг, що надаються позивачем. Одноособовим власником квартири є відповідач ОСОБА_8 . Додав, що з боку відповідачів скарг щодо якості послуги не надходило, від надання їм послуг також відмов не було. Позивачем надано послугу в строк та належної кількості та якості. Внески нараховано на підставі рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.09.2019р. №1021.

Акцентував увагу суду, що, як на його думку, строки позовної давності є перерваними, оскільки 04.11.2019 сплачено відповідачами 1000,00грн. Звернув увагу, що оплата за послуги здійснюється до 20 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому були надані послуги. Вказані кошти внесено відповідачами як оплата послуги за жовтень 2019р., оскільки платіж відбувся 04.11.2019, а тому до стягнення підлягає заборгованість за період з 01.11.2016р. по 31.08.2021р., якщо брати до уваги межі строку позовної давності. Крім того, відповідачі не надали доказів про те, що цей платіж відбувся за послуги, які будуть ще надані у листопаді чи у грудні 2019. Інфляційні втрати нараховано вірно. Окрім того, відсутня квитанція про оплату платежу, із зазначенням за який період здійснено оплату та його призначення, і ніяких доказів з приводу цього відповідачами не надано.

Відповідачі ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання до суду не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Представник відповідачів адвокат Побережник А.О. позовні вимоги, в обсязі позову, не визнала. Вважає, що слід застосувати строки позовної давності, починаючи з 2013р., мотивуючи тим, що до цього часу позивачем вимог до відповідачів ніяких не пред`являлося, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Між тим наполягає, що строк позовної давності не був перерваний одним платежем, здійсненим 04.11.2019р. в сумі 1000,00грн., незщважаючи на позицію позивача. Оплата була внесена, як черговий платіж саме за листопад місяць 2019р., а тому вважає, що також не вірно було здійснено позивачем нарахування інфляційної складової боргу та 3% річних, як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Звернула увагу, що дійсно у квитанції, датованій 04.11.2019р. про сплату відповідачами 1000,00грн. не вказано відомостей у графі «призначення платежу», за який місяць (період) здійснено оплату послуг, а тому помилковим буде вважати, що це саме оплата боргу за жовтень 2019р. Таким чином, запевняє, що 1000,00грн. є оплатою послуги не за жовтень 2019р., а за листопад 2019р., хоч відомості про призначення платежу у квитанції про оплату не вказані.

Таким чином, в підсумку вказала, що позовні вимоги визнаються стороною відповідачів частково в сумі 24548,73грн., які підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається з розміру основного боргу 21590, 17 грн., інфляційних в сумі 1 997, 66 грн., 3% річних у розмірі 960, 90 грн. У задоволенні решти позовних вимог, просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з інформаційної довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 02.09.2021 № 19155-01-10, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.1996 року і дотепер; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.10.1996р. і дотепер; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.08.2006 і дотепер.

Судом перевірено вказану інформацію і встановлено, що відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.11.2021р., отриманих судом 18.11.2021р. відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.10.1996р. та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.08.2006 також зареєстровані за вказаною вище адресою.

За вказаною адресою відповідачі отримують послуги з тепловодопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р 31129029, але ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та внески, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання його у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі № 757/29813/17-ц, 25.06.2020р. у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правову позицію, про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачка ОСОБА_8 - є одноособовим власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №5288 від 26.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №293023127 від 29.12.2021р.

Прізвище ОСОБА_4 змінено прізвище на « ОСОБА_5 », після реєстрації шлюбу 06.06.2014р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №777.

Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, житлово-комунальних послуг саме позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Крім того, не доведено, що ними надавались відомості до підприємства позивача про непроживання будь-кого з них у жилому помешканні, до якого надавались позивачем відповідні послуги.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.09.2019р. №1021 встановлено розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» із додатком, за яким визначено і адресу: м. Черкаси, вул. Гуржіївська, 8.

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 ЗУ).

Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позовна заява надійшла до суду 28.10.2021р., відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду. Враховуючи застосування строку позовної давності, про який просить сторона відповідача, до стягнення б підлягала заборгованість лише за період з 28.10.2018р. по 28.10.2021р.

Проте, судом встановлено, що у матеріалах справи наявна квитанція за послуги, надані ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно», яка датована 04.11.2019р. на суму 1000,00грн., де вказано, що ОСОБА_1 здійснено оплату послуг через банківську установу. Сторона відповідача стверджує, що кошти в сумі 1000,00грн. в дійсності внесені в рахунок оплати послуг позивача саме за листопад 2019р., а не за жовтень місяць 2019р. Більше ніякої оплати за період з 01.01.2013р. по 04.11.2019р. відповідачами не здійснювалося, що підтверджується розрахунком наданим позивачем.

Між тим, варто зазначити, що у інформації від 04.11.2019р. відсутні взагалі відомості про призначення платежу в сумі 1000,00грн. Між тим, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, із 1000,00грн., внесених відповідачами 04.11.2019р., позивачем закрито заборгованість за послугу теплопостачання, нараховану за жовтень 2019р. в сумі 175,44грн., а відтак - має місце перерив строку позовної давності. В такому випадку, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за послуги централізованого опалення та внески за період з 01 листопада 2016р. по 01 вересня 2021р. включно в сумі 34817,05грн.

Крім того, стороною відповідачів не надано належних та допустимих доказів про те, що вказаний платіж від 04.11.2019р. був здійснений за послугу, яка ще буде надаватись у листопаді 2019р. чи у подальшому, тобто авансом.

Зважаючи на викладене вище, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на позов, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Розрахунки, надані стороною відповідача до відзиву, не відповідають обставинам встановленим судом.

Суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019.

За результатами розгляду справи встановлено, що позивачем пропущені строки позовної давності за період з січня 2013р. по жовтень 2016р. включно, а тому доводи сторони відповідачів в цій частині, є слушними і враховуються судом при вирішенні спору.

Отже, до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає задоволення позовних вимог про стягнення боргу за централізоване опалення в сумі 34752 грн. 72коп. та внески в сумі 64грн. 33коп. за період з 01.11.2016р. по 01.09.2021р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до встановлених в ході судового розгляду обставин, до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 6003,65грн. за період з січня 2017 року по серпень 2021 року включно та трьох процентів річних в сумі 2569грн. 19коп. за період з грудня 2016 року по серпень 2021 року, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України).

За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем та відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до часткового задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами, а тому до солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги (централізоване опалення та внески) станом на 01.09.2021 в сумі 34817,05 грн., інфляційні нарахування в сумі 6003 грн. 65 коп. та три відсотки річних в сумі 2659грн. 19коп., у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №341 від 20.10.2021 року. Проте, оскільки позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задоволено часткового - на 56,2% від заявлених вимог, то до стягнення із відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Черкаської міської ради підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1275,74грн. в рівних частках, тобто по 425грн. 25коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 164, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код дані відсутні, АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , код дані відсутні), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код дані відсутні, АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м.Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги (централізоване опалення, внески) у розмірі 34817грн. 05 коп., інфляційні 6003грн. 65 коп., 3 % річних 2659грн. 19коп., а всього- 43389грн. 89коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код дані відсутні, АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м.Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) судовий збір в розмірі 425грн. 25коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , код дані відсутні) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м.Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) судовий збір в розмірі 425грн. 25коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код дані відсутні, АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (м.Черкаси, просп. Хіміків, 76, ) судовий збір в розмірі 425грн. 25коп.

В інші частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2022.

Головуючий: С. М. Позарецька