Справа № 487/2266/22
Провадження № 2/487/1630/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого-судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Горохівського О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 , його захисника - Бойченка Г.А. ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бойченко Г.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з листопада 2018 року через не порозуміння, відсутність спільних інтересів та відсутності поваги один до одного, неодноразові спроби примирення не приводили до позитивного результату, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому шлюб носить формальний характер та його збереження є неможливим та суперечить його інтересам.

Ухвалою суду від 02.08.2022 відкрите провадження у справі.

20.08.2022 представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в позові посилаючись на те, що викликають сумніви звернення позивача через представника з даним позовом до суду та не відповідає волі позивача. Відповідач з початку воєнних дій проживає в м. Києві разом з дітьми, після того як у позивача стався інсульт відповідач повернулась до м. Миколаєва, спілкувалась з лікарями, купували ліки, доглядала за позивачем, готувала їжу, придбала для нього стілець-туалет, організувала реабілітацію чоловіка, передала гроші матері відповідача, але остання заважала спілкуванню відповідача та позивача. Договір про надання правової допомоги не міг бути підписаний саме позивачем, оскільки підпис в паспорті позивача та в даному договір відрізняються. Крім того, позивач притягувався неодноразово до кримінальної відповідальності, зловживав спиртними напоями, що значно ускладнювало спілкування з ним та ускладнявся процес примирення подружжя.

29.09.2022 представник відповідача надала до суду заяву ОСОБА_2 про надання строку для примирення.

Ухвалою від 21.10.2022 в задоволенні клопотання відповідача щодо надання подружжю строку для примирення відмовлено.

В судовому засіданні позивач та його представник, які приймали участь за допомогою відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримали позовні вимоги, просили про їх задоволення, наполягали на розірванні шлюбу. Позивач зазначив, що саме його було бажання звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, через те, що він з відповідачем тривалий час не проживають разом. В судовому порядку він не був визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним, переніс інсульт, потребує лікування та реабілітації, допомогу йому надають лише мати та брат, відповідачка проживає в м. Києві, він не пам`ятає щоб відповідачка під час знаходження його в лікарні доглядала за ним, але деякий час він знаходився в комі.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.1990, неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2018 року через не порозуміння, відсутність спільних інтересів та відсутності поваги один до одного, неодноразові спроби примирення не приводили до позитивного результату, проживають сторони окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на те, що звернення до суду з даним позови не відповідає волі самого позивача, оскільки позивач в судовому засіданні підтвердив про звернення до суду з даним позовом та наполягав на розірванні шлюбу. Посилання відповідача, що підпис у договорі про надання правової допомоги не є підписом позивача, є лише її припущенням та не підтверджено будь - якими доказами.

Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 21 липня 1990 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №891 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.М. Афоніна