печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8557/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

справа № 757/8557/22-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 73 750 грн. 63 коп., моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., та стягнення витрати на лікування у розмірі 5 006 грн. 32 коп., витрати понесенні на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000 грн., витрати на транспортні послуги у розмірі 2 330 грн., витрати по зберіганню пошкодженого автомобіля на стоянці у розмірі 1 584 грн., а також просить стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 червня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Заз-Daewoo» н.з. НОМЕР_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Заз-Daewoo» н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Слідчим управлінням ГУНП у м. Києві було внесено відомості до ЄРДР за № 00000704 від 16.06.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2021 по справі №752/3814/20 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до звіту № 11060 від 30.04.2021 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 72 320 грн. 57 коп.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ СК «Альфа-Страхування» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № ЕР-158526355 від лютого 2019 року, яке відмовило у здійснені страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, вказує на абзац 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Також зазначає, що відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням. А тому, позивач просив задовольнити позов у заявлений ним спосіб.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи (а.с. 102).

Повідомленням суду від 23 травня 2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 103).

6 липня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивачем пропущений встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк в один рік з моменту дорожньо-транспортної пригоди на подання заяви про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Також, зазначає про відсутність підстав для стягнення страхового відшкодування, що становить відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням позивача. Оскільки, відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я. А тому, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 444, 33 грн. в якості виплат пов`язаних з лікуванням, оскільки вони являються документально підтвердженні відповідним закладом охорони здоров`я. Таким чином, позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та незаконними.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 16 червня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Заз-Daewoo» н.з. НОМЕР_2 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Заз-Daewoo» н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

9 липня 2019 року представник позивача ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 78).

9 липня 2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» листом за вих. № 941 просило позивача надати заяву для виплати страхового відшкодування та інші документи для проведення виплати страхового відшкодування (а.с. 20)

9 липня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було подано до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву про страхове відшкодування (форма виплати страхового відшкодування) (а.с. 79).

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» листом від 5 травня 2021 року відмовило у здійснені страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 74).

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2021 у справі №752/3814/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовлено (а.с. 52-63).

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 07.12.2021 вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2021 у справі №752/3814/20 залишено без змін (а.с. 64-73).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ « СК «Альфа Страхування» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР-158526355 (а.с. 115).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним дотримано вказані строки та вимоги закону щодо подання заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки з 16 червня 2019 року по дату набрання вироком законної сили строк повинен був зупинитися.

Відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку (тобто строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та його виплати) припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Проте, пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена можливість поновлення відповідних строків, у зв`язку з пропуском їх з поважних причин.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 16 червня 2019 року, а з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся 28 липня 2020 року (відповідно до форми виплат страхового відшкодування), тобто з пропуском встановленого законом строку, про що йому також було повідомлено страховою компанією.

При цьому, позивач не надав суду належних доказів подання ним заяви страховику про виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду України у постанові від 03.10.2018 року у справі №753/5293/16-ц зазначений у пункті 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

За таких обставин, незалежно від причин пропуску позивачем річного строку на подання заяви про страхове відшкодування, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану майну позивача.

З огляду на досліджені судом наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 73 750 грн. 63 коп., витрат, понесених на проведення експертного дослідження у розмірі 4 000 грн., витрат на транспортні послуги у розмірі 2 330 грн., витрати по зберіганню пошкодженого автомобіля на стоянці у розмірі 1 584 грн., у зв`язку з пропуском позивачем річного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Щодо інших позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

-шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Позивачем не пропущений строк, передбачений пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону, відповідно до якого неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 16 червня 2019 року, а з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся 28 липня 2020 року.

Що стосується заявлених вимог про відшкодування витрат на лікування позивача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 444 грн. 30 коп., з яких 21 грн. 16 коп. моральна шкода (5%) в якості виплат пов`язаних із лікуванням (а.с. 117).

Всупереч вказаних вимог закону, позивачем не надано суду підтверджених документально відповідним закладом охорони здоров`я витрат на лікування.

Надані копії товарних чеків (а.с. 87-89) не підтверджують понесені позивачем витрати на лікування, оскільки відсутня медична документація щодо придбання таких ліків, крім того копії вказаних товарних чеків виготовлена неякісно, зміст яких прочитати неможливо. Тому, суд вважає, що копії товарних та касових аптечних чеків не є належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням позивача.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що відповідач сплатив позивачу моральну шкоду відповідно до ст. 26-1 вказаного Закону у розмірі 21 грн. 16 коп., тобто 5% відповідно до розрахунку страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням від суми 444 грн. 30 коп. (а.с. 117), то суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди в більшому розмірі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач має право на отримання вказаних коштів безпосередньо від заподіювача шкоди ОСОБА_6 і відповідно з вироку суду вбачається, що частина заявлених вимог ОСОБА_1 на отримання відшкодування шкоди ОСОБА_6 відшкодована.

Крім того, суд бере до уваги і те, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 5 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Альфа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22, .

Суддя О.В. Батрин