Справа №705/3670/21
2/705/804/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити дії, а саме просить суд визнати незаконним рішення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/302 від 01.07.2021 року, про відмову в постановці гр. ОСОБА_1 зі складом сім`ї із 3 осіб на квартирний облік.

Зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення щодо поновлення (постановки) ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 особи на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 затвердити рішення житлової комісії щодо поновлення (постановки) гр. ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 особи на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 також просив суд провадження у справі закрити, оскільки вважає, що позовні вимоги підлягають розгляду в адміністративному провадженні, як публічно-правовий спір. При цьому, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 у своїх позовних вимогах суперечить сам собі. Так, він вказує, що проходив військову службу за контрактом. У 2012 році військова частина НОМЕР_1 , у якій позивач проходив військову службу перебувала в стадії розформування, його було направлено для подальшого проходження військової служби в іншу частину, у яку він не зазначив. Військова частина НОМЕР_1 не є останнім місцем проходження військової служби позивача і з якої він не звільнявся, а далі проходив військову службу в іншій (не вказав) військовій частині, він не залишається на обліку у військовій частині та не набуває прав на отримання житла саме від цієї військової частини. Позивач також зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не була розформована. Також позивач вказує, що проходив подальшу військову службу в іншій військовій частині, з цієї підстави він мав можливість стати на квартирний облік у тій військовій частині, що не зробив і перешкод такого у своєму позові не зазначив. Оскільки позивач не набув права користування чи права власності, а заявляє про «право», оскаржує рішення військового комісара, який є представником органу влади (Міністерство оборони України), суб`єктом владних повноважень, тому і підлягає розгляду вказаний позов в адміністративному провадженні.

Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №755/6184/19 (провадження № 61-9534св20) викладено наступну правову позицію:

«Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцієюта законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції не звернули уваги, що позивач обґрунтовував позовні вимоги про поновлення його порушених прав у сфері житлових відносин, невиконанням державою гарантій щодо забезпечення його, як військовослужбовця та членів його родини, жилим приміщенням з урахуванням права у нього на отримання додаткової жилої площі у розмірі десяти квадратних метрів або відповідної грошової компенсації.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

Зважаючи на наведене, оскільки спір уданій справі стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме, як вважає позивач, гарантувала право військовослужбовцям у військовому званні «полковник» на додаткову жилу площу у вигляді кімнати або у розмірі десяти квадратних метрів, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Отже, враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд роз`яснює позивачу його право звернутись з відповідним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою.

Клопотання про повернення сплаченого судового збору на момент винесення даної ухвали позивачем не заявлено, що не позбавляє його права звернутись з ним окремо.

Згідно з ч. 3 ст. 255 ЦПК України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 19, 256, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський