печерський районний суд міста києва
Справа № 944/4158/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Старицький м`ясокомбінат», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2022 року, надійшла вказана цивільна справа, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 20 жовтня 2022 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач, подавши позовну заяву до Яворівського районного суду Львівської області, керувався положеннями частини шостої статті 28 ЦПК України.

Однак, направляючи справу за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, суддя Яворівського районного суду Львівської області виходив із того, що правовідносини, котрі виникли між сторонами, як зазначено у позовній заяві, виникли з приводу стягнення страхового відшкодування, а не заподіяння шкоди, та регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому підсудність розгляду справи визначається, згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України, яка передбачає, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, шкода, заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За нормою статті 22.1 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині шостій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Отже подання позовної заяви з вимогами про стягнення страхового відшкодування майнової шкоди, якої позивач як потерпіла особа - власник пошкодженого транспортного засобу - зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, а також суми пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних з відповідача, за місцем вчинення шкоди відповідає предмету позову, з яким позивач має право звернутися у порядку, передбаченому частиною шостою статті 28 ЦПК України - жодних винятків з приводу того, з чого виникла шкода, сатисфакцію якої просить позивач, така норма закону не передбачає. А отже формулювання норми охоплює будь-який вид завданої майну шкоди, якщо інше не передбачене законом.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19, виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як вбачається, позивач у цій справі скористався належним виключно йому, як позивачу, правом вибору суду за правилами альтернативної підсудності, передбаченим частиною шостою статті 28 ЦПК України. Отже за альтернативним правилом підсудності, заявлені позовні вимоги мають розглядатися за місцем завдання шкоди (смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області) - Яворівським районним судом у Львівській області.

Зважаючи на вказане, відсутні підстави для розгляду даної справи Печерським районним судом м. Києва.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України встановлено, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, у зв`язку з чим цивільну справу слід повернути до Яворівського районного суду Львівської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 27, 28, 31-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Старицький м`ясокомбінат», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, направити до Яворівського районного суду Львівської області (вул. Будівельна, буд. 5, м. Яворів, Львівська обл., 81000).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І. В. Литвинова