справа № 208/4114/21
№ провадження 2/208/1050/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.04.2012 року. Свої зобов`язання ОСОБА_2 перед позивачем не виконав, тому утворилась заборгованість в розмірі 5 811,64 грн. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 5 811,64 грн. та судові витрати.

Відповідач надала суду відзив, в якому заперечує щодо заявлених вимог позивача, вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено через його безпідставність та необґрунтованість. Позивач вважає, що відповідач, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом встановленого законом строку не відмовившись від спадщини, має відповідати по зобов`язанням померлого ОСОБА_2 .

02.12.1986 року шлюб між відповідачем та померлим ОСОБА_2 був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (серія НОМЕР_1 виданого 28.05.1987 року відділом ЗАГС Дніпровського райвиконкому м.Дніпродзержинська, актовий запис №685 від 02.12.1986 року.

Факт того, що шлюб між відповідачем та померлим ОСОБА_2 не відновлювався свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 08.10.2021 року, з якого вбачається, що шлюб між відповідачем та ОСОБА_2 було зареєстровано 14.10.1972 року, актовий запис №1277, актовий запис не поновлювався, шлюб розірвано 02.12.1986 року, актовий запис №685.

Згідно акту про підтвердження факту проживання (не проживання) особи №35/8/2 від 23.09.2021 року голова квартального комітету №8 Заводського району та мешканці квартального комітету обстежили домоволодіння за адресом: АДРЕСА_1 , та встановили, що ОСОБА_2 , 1952 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований, але не проживав з 2012 року по день смерті заданою адресою.

Будинок за яким був зареєстрований ОСОБА_2 належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину (по заповіту), зареєстрованого нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 31.10.1973 року за реєстром №1/31213.

Реєстрація відповідача та її колишнього чоловіка за одним адресом не є підставою вважати її спадкоємицею ОСОБА_2 , оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття відповідачем спадщини у встановленому законом порядку. Таким чином, свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 нотаріусом не видавались. Інших документів, крім претензії кредитора та доданих до неї документів не містить, тому склад спадкового майна та його вартість не встановлено.

Крім того, позивач не надав докази, того коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 , що є значною обставиною, так як у випадку відсутності повідомлення спадкоємців та у випадку, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Отже, відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду відповідь на відзив, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Ухвалою суду 14 червня 2021 року відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 підписана заява б/н від 26.04.2012 року. Свої зобов`язання ОСОБА_2 перед позивачем не виконав, тому утворилась заборгованість в розмірі 5 811,64 грн.

Згідно до свідоцтва про смерть від 22.10.2018 р., актовий запис № 1152 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось із претензією кредитора до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про надання інформації чи заводилась спадкова справа після смерті боржника ОСОБА_2 , включити кредиторські вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в спадкову масу. Завідувач Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікова Л.В. надала відповідь про необхідність оплати акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за послуги ДП «НАІС» в разі необхідності включить кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу спадкоємців, але в справі відсутні будь - які докази, що позивач повторно звернувся до нотаріуса, сплатив за послуги та отримав відповідь.

Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 02.12.1986 року відділом ЗАГСу Дніпровського райвиконкому м.Дніпродзержинська шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, актовий запис №685.

Відповідно до акту № 35/8/2 від 23.09.2021 року про підтвердження факту проживання( не проживання) особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований, але не проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року по 2018 рік.

В матеріалах справи міститься копія спадкової справи №344/20, заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з якої вбачається, що відповідач з заявою на прийняття спадщини не зверталась.

Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом ст.1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Спірні правовідносини регулюються статтями 1281, 1282 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Отже, шестимісячний строк для звернення з вимогами до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України, обчислюється від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з дня, коли кредитор дізнався про спадкоємця, які прийняли спадщину.

Відповідно до частини третьої статті 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1282 ЦК України).

Станом на 05.05.2020 року позивач був обізнаний про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , який перестав виконувати свої обов`язки за спірним кредитним договором № б/н від 26.04.2012 року. Даний факт вбачається з претензії кредитора, наданого позивачем до позову, однак позов поданий до суду лише 24 травня 2021 року.

Так, позивачем не доведено суду, що після смерті позичальника ОСОБА_2 була прийнята спадщина саме відповідачем ОСОБА_1 .

А відповідачем надані докази не проживання разом з ОСОБА_2 , що унеможливлює застосування ч.3 ст. 1268 ЦК України.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог, отже, пропустив строк для захисту своїх прав, а саме шестимісячний строк на пред`явлення вимоги до спадкоємця, тому відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавляється права вимоги, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/21504/14.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 80, 81, 141, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач- Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , адреса: Київська обл., м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Похваліта С. М.