Справа № 353/670/22
Провадження № 2/353/225/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області:

у складі: головуючого судді Мотрук Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тлумацького районного суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11.02.2014 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг, та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua складає між ним та банком договір. Останній був поінформований про умови кредитування, які йому були надані для ознайомлення у письмовій формі. Позивачем на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 00 грн 00 коп та ОСОБА_2 надано в користування кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1000 грн 00 коп, щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вказаного договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених вказаним договором та в межах встановленого кредитного ліміту, останній зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов вищевказаного договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено договором надання банківських послуг. В процесі користування кредитним рахунком ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, згідно умов та правил надання банківських послуг в редакції, що почала діяти з 01.09.2019 року, відповідно до п. 2.1.1.2.12 починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на дату смерті боржника сума заборгованості становить 13181 грн 09 коп, з яких: 1605 грн 75 коп заборгованість за тілом кредита; 00 грн 00 коп заборгованість за поточним тілом кредита; 1605 грн 75 коп заборгованість за простроченим тілом кредита; 00 грн 00 коп заборгованість за нарахованими відсотками; 561 грн 80 коп заборгованість за простроченими відсотками; 00 грн 00 коп заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 11013 грн 54 коп нарахована пеня; 00 грн 00 коп нарахована комісія. Відповідач по справі прийняв спадщину після смерті боржника, до складу якої входять в тому числі кредитні зобов`язання померлого. За таких обставин, позивач просить, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2014 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представник позивача, АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак 20.09.2022 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь банку тіла кредиту, що складає 1605 грн 75 коп та заборгованості за простроченими відсотками 561 грн 80 коп. Просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього на користь банку нарахованої пені, в сумі 11013 грн 54 коп та розгляд справи проводити без його участі (а.с. 92).

12.08.2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.02.2014 року та ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11.02.2014 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua складає між ним та банком договір.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписаний ним 11.02.2014 року анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

На підставі вказаної заяви ОСОБА_2 отримав карту Універсальна з встановленим кредитним лімітом 00 грн 00 коп, який 23.02.2017 року було збільшено до 1000 грн 00 коп.

На підтвердження надання кредиту ОСОБА_2 та порушення зобов`язання останнього позивач надав суду такі документи: анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 22); Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універмальна» (а.с. 23); Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що діяла на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг (у редакції, що діяла на момент підписання заяви) (а.с. 24-43); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н), згідно з якою станом на 11.02.2014 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 00 грн 00 коп, 16.01.2017 року кредитний ліміт зменшено і становить 00 грн 00 коп, з 23.02.2017 року кредитний ліміт збільшено і становить 1000 грн 00 коп, з 22.08.2018 року кредитний ліміт зменшено і становить 00 грн 00 коп (а.с. 21); довідку з інформацією про надані ОСОБА_2 картки, зокрема про їх номер, дату відкриття та термін дії (а.с. 53); розрахунки заборгованості за договором №б/н від 11.02.2014 року, укладеного між АТ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_2 станом на 05.05.2015 року, 30.09.2019 року, 31.06.2019 року та 03.04.2022 року (а.с. 12-17), та виписку за договором №б/н за період 11.02.2014 року - 06.04.2022 року (а.с. 18-20).

З виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.02.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 активно користувався кредитними коштами з 11.02.2014 року, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашав його, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, розмір якої становить 13181 грн 09 коп, з яких: 1605 грн 75 коп заборгованість за тілом кредита; 00 грн 00 коп заборгованість за поточним тілом кредита; 1605 грн 75 коп заборгованість за простроченим тілом кредита; 00 грн 00 коп заборгованість за нарахованими відсотками; 561 грн 80 коп заборгованість за простроченими відсотками; 00 грн 00 коп заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 11013 грн 54 коп нарахована пеня; 00 грн 00 коп нарахована комісія (а.с. 16-20).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно копії ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2020 року встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та провадження було закрито у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 57, 58).

Як вбачається з копії інформації Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1010/02-14 від 22.12.2021 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена за претензією ПАТ КБ «ПриватБанк», інших заяв крім даної претензії в спадковій справі не зареєстровано, на час 22.12.2021 року свідоцтв про право на спадщину по вказаній спадковій справі не видано, інших заяв крім даної претензії в спадковій справі не зареєстровано (а.с. 62).

З листа-претензії № SAMDN6509 від 05.01.2022 року встановлено, що позивач направляв даний лист-претензію відповідачу, посилаючись на те, що останній був зареєстрований за однією адресою із померлим ОСОБА_2 , а тому відповідно до норм ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять як права так обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи положення ст. 1219 ЦК України, обов`язок спадкоємця задовольнити вимогу кредитора, не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому входить до складу спадщини.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.02.2014 року, позивач надав суду Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, слід зазначити, що вказаний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_3 і. не підписаний. Відсутні дані про підписання останнім і Тарифів Банку. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Використання даних наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Окрім того, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 при заповненні Анкети-заяви був ознайомлений та погодив використання саме цих Тарифів.

Позивачем не представлено доказів того, яка саме кредитна картка була видана відповідачу відповідно до наданого Витягу Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», то такий містить різне значення (величину) процентної ставки у залежності від виду кредитної картки «Універсальна», відтак посилання позивача на те, що процентна ставка узгоджена сторонами, є необґрунтованим.

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутність даних, що відповідач ознайомився та погодився з Тарифами обслуговування кредитних карт, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд погоджується, що сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості, і що саме з такими тарифами ОСОБА_2 був ознайомлений та погодився.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 11.02.2014 року, що становить 1605 грн 75 коп, в задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Згідно норм статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 1605 грн 75 коп заборгованості, то на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 302 грн 24 коп сплаченого судового збору (1605 грн 75 коп * 2481 грн 00 коп / 13181 грн 09 коп = 302 грн 24 коп).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст. 81, 82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 289 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2014 року у розмірі 1605 (одна тисяча шістсот п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 302 (триста дві) гривні 24 копійки сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д , м. Київ, 01001, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації вул. с. Грушка, Івано-Франківський район, Iвано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2022 року.

ГоловуючийЛ. І. МОТРУК