Справа № 465/7975/21 Головуючий у 1 інстанції: Гладишева
Провадження № 22-ц/811/1039/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши без участі учасників в спрощеному провадженні в м.Львові цивільну справу №465/7975/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві, з урахуванням уточнених вимог, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2089 від 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, стягнути з відповідача на користь позивача 23 021,44 грн., стягнутих на виконання оскаржуваного виконавчого напису в рамках виконавчого провадження ВП №58477433 та судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 03 березня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2089 від 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 521,44 грн. та 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави оскаржив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пащук А.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позов частково і відмовив у стягнені безпідставно набутих коштів. Зазначає, що суду першої інстанції як доказ надано копію листа приватного виконавця від 14.07.2021 року із змісту якого вбачається, що 12.07.2021 року до офісу приватного виконавця надійшов адвокатський запит за вих. номером № 071001/21 від 10.07.2021 року щодо надання матеріалів виконавчого провадження та приватний виконавець повідомив, що станом на 13.07.2021 року з боржника стягнуто грошові кошти в розмірі 24 380,19 коп., які розподілено наступним чином: борг за виконавчим документом 21 678,05 грн.; винагорода приватного виконавця 2302,14 грн., витрати виконавчого провадження 400 грн., а тому сума до стягнення становить 21 678,05 коп. як безпідставно набуті кошти.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про повернення безпідставно набутих коштів скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Пащука А.І. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у відсутності позивача та адвоката Пащука А.І., апеляційну скаргу підтримують, просять її задовольнити.

Згідно ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пащук А.І. оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому апеляційна скарга переглядається саме в цій частині.

Матеріалами справи встановлено, що 01.09.2015року між АТ «Банк ренесанс капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9635.

Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С., вчиненим 23.01.2019 року, реєстровий номер №2089, запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 9635 від 01.09.2015 року, укладеним між нею із АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за період з 11.01.2018 року по 11.01 2019 року в розмірі 22 521,44 грн., що складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3 662грн.; прострочена заборгованість за комісією-13,6 грн.; прострочена заборгованість за процентами-9862,81 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 8 545,08 грн., строкова заборгованість за процентами-437,95 грн. За вчинення виконавчого напису з відповідача стягнуто на користь нотаріуса 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 58477433 на підставі виконавчого напису № 2089 від 23.01.2019 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» загальної суми заборгованості в розмірі 23 021,44 грн.

07.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 58477433 на підставі виконавчого напису № 2089, виданого 23.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший МУБ» загальної суми заборгованості в розмірі 23 021,44 грн.

14.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 58477433 на підставі виконавчого напису № 2089, виданого 23.01.2019 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк загальної суми заборгованості в розмірі 23 021, 44 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 у стягненні коштів, набутих без достатньої правової підстави, суд першої інстанції прописав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження стягнення з неї коштів.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1)повернення виконаного за недійсним правочином;

2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК України).

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку, якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19; від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс/15, від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15.

Отже, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулоcя повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 у справі № 910/16664/ 18, від 08 вересня 2021 року справа № 201/6498/20.

Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не дано оцінки довідці приватного виконавця О.Л.Юхименко від 14.07.2021 року із змісту якої вбачається, що на адвокатський запит від 12.07.2021 року за вих.номером № 071001/21 від 10.07.2021 року повідомлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження ВП № 58477433 з примусового виконання виконавчого напису № 2089, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 23.01.2019 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 23 021,44 грн.

Станом на 13.07.2021 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в розмірі 24 380,19 грн., які розподілено наступним чином:

-борг за виконавчим документом-21 678,05 грн.;

-основна винагорода приватного виконавця-2 302,14 грн.;

-витрати виконавчого провадження-400 грн.

Відтак, зазначені кошти є безпідставно набуті стягувачем та у відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України підлягали до стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст..11 К України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Зазначений правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц, у постанові КГС ВС від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18.

Враховуючи те, що судом визнано виконавчий напис приватного виконавця КМНО Н.С.Хари таким, що не підлягає виконанню, відповідно підлягають до стягнення з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача безпідставно стягнені грошові кошти за виконавчим написом № 2089 від 23.01.2019 року.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у позовних вимогах з ухваленням нового рішення про задоволення таких.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову-на відповідача (п.1ч.2 ст.141 ЦПК).

Відтак, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.1,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 березня 2022 року в частині відмови у позовних вимогах скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 23 021,44 грн. (Двадцять три тисячі двадцять одна гривня 44 коп.) безпідставно стягнутих грошових коштів та судові витрати по справі у вигляді судового збору за оплату апеляційної скарги в розмірі 1 362,24грн. (Одна тисяча триста шістдесят дві грн.. 24 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк