ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5703/22 Справа № 204/7497/21 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І., Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Приваліхіною А.І. у м. Дніпрі, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний багк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк,» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2005 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 13.09.2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 12445.16 грн., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту 7610.25 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 2974.74 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками 520.52 грн.. заборгованості за простроченими відсотками 1339,65 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2022 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у відповідача заборгованості за кредитом, відсутність досягнення між сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитними коштами. На думку позивача, ним було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки. Позивач зазначає, що сторонами було погоджено всі істотні умови договору, у тому числі й розмір відсотків за користування кредитом, який викладено в заяві, підписаній відповідачем, однак суд не надав цьому належної уваги та дійшов помилкового висновку щодо непогодження сторонами цих Умов.

Крім того апелянт зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу на порядок повернення кредиту, про який було повідомлено відповідача. Згідно положень статті 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Оскільки, відповідач не виконувала зобов`язання щодо погашення щомісячного платежу, кредитор спрямовував кошти на погашення заборгованості, у відповідності з положеннями статті 534 ЦК України, й висновок суду щодо відсутності заборгованості за кредитом є помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за простроченими відсотками, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.11.2005року відповідач звернулася до позивача із Заявою, відповідно до якої Закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 13.09.2021 року становить 12445.16 грн., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту 7610.25 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 2974.74 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками 520.52 грн.. заборгованості за простроченими відсотками 1339,65 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за поточним тілом кредиту 7610.25 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 2974.74 грн., суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача такої заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками 520.52 грн.. заборгованості за простроченими відсотками 1339,65 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження з позичальником ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами за порушення строків виконання зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поточним тілом кредиту 7610.25 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 2974.74 грн. та з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими відсотками 520.52 грн.. заборгованості за простроченими відсотками 1339,65 грн., однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поточними та простроченими відсотками, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Заяви від 03.11.2005 року ОСОБА_1 ,. була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

В Заяві позичальника від 03.11.2005 року, підписаній сторонами, сторонами погоджені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 .підписавши Заяву, погодилася із визначеними відсотками та повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, з наданої позивачем виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що у період з 03.11.2005 року по 13.09.2021 року о відповідач використала кредитних коштів на суму 299670 гривень 13 копійок, та у період з 29 листопада 2005 року по 01 вересня 2021 року нею внесено грошові кошти на загальну суму 328243 гривні 31 копійка. При цьому, позивачем безпідставно було стягнуто грошові кошти у сумі 100 гривень, у вигляді штрафу та пені, які фактично не були обумовлені договором і повинні бути зараховані до погашення боргу за тілом кредиту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача за період 03.11.2005 року по 13.09.2021 року відсутня заборгованість за тілом кредитом та простроченим тілом кредиту, оскільки сума внесених коштів значно перевищує, як витрачену суму кредитних коштів позивача, так і заявлену позивачем вимогу за тілом кредиту в сумі 7610 гривень 25 копійок та простроченим тілом кредиту в сумі 2974 гривні 74 копійки, а всього 10584 гривень 99 копійок..

Однак, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в сумі 520.52 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 1339.65 грн., колегія суддів вважає, що заборгованість за відсотками та простроченими відсотками не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.11.2005 року, станом на 13.09.2021 року, з урахуванням користування кредитними коштами та часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості, за відсотками та простроченими відсотками заборгованість ОСОБА_1 , за розрахунком позивача.становила у загальній сумі 1860.17 грн..

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 , підписавши Анкету-Заяву, якою погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування відсотків, погодилася із визначеним розміром відсотків.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність досягнення між сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Отже, заборгованість відповідача за простроченими відсотками за користування кредитом має бути розрахована із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 3.0% на місяць,

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Однак, заява позичальниці не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобов`язань у підвищеному розмiрi.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за відсотками та за простроченими відсотками за користування кредитом, позивачем нараховано відсотки за користування кредитом, в загальній сумі 1860.17 грн..

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем у наданому розрахунку застосовано непогоджений з відповідачем розмір відсотків.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсоткам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 3.0 % на місяць, за період з 03.11.2005 року по 13.09.2021 року. Таким чином розмір заборгованості за відсотками на зазначений період складає 433.77 грн., виходячи з наступного розрахунку: 520.52 грн.х 36% (річних, що погоджені з відповідачем) : 42%, (що не погоджені з відповідачем) = 433.77 грн. Розмір заборгованості по простроченим відсоткам складає 1148.27 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1339.65 грн. х 36% ( річних, що погоджені з відповідачем) : 42% ( річних, що не погоджена з відповідачем ) =1148.27 грн.. Таким чином, загальний розмір заборгованості по відсоткам складає 1582.04 грн..

Враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку у період з 03.11.2005 року по 13.09.2021 року відповідачем використано кредитних коштів в сумі 299670.13 грн., та сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 328243.31 грн. у відповідача відсутня заборгованість за відсотками та простроченим відсоткам, виходячи з ціни позову, заявленого позивачем.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у відповідача заборгованості за кредитом, колегія суддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в цій частині.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на порядок повернення кредиту, про який було повідомлено відповідача. Згідно положень статті 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Оскільки, відповідач не виконувала зобов`язання щодо погашення щомісячного платежу, кредитор спрямовував кошти на погашення заборгованості, у відповідності з положеннями статті 534 ЦК України, й висновок суду щодо відсутності заборгованості за кредитом є помилковим, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вонип не є підставою для задоволення позову та не спростовують висновок суду про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та заборгованості за простроченими відсотками. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 520.52 грн., та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 1339,65грн., виклавши їх в редакції цієї постанови, оскільки в даному випадку в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити з підстав відсутності у відповідача заборгованості за нарахованими відсотками та за простроченими відсотками, а не з підстав відсутності погодження між сторонами відсоткової ставки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 520.52грн., та простроченими відсотками в сумі 1339.65 грн. за договором б/н від 103.11.2005 року, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2022 року.

Головуючий: А.П.Барильська

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р. Куценко