Справа № 166/224/22 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/632/22 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05 квітня 2022 року звернулася до суду до відповідача ОСОБА_2 із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 24 травня 2021року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 рішенням Ратнівського районного суду . Під час шлюбу народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка перебуває на її утриманні.

Вказує, що вона самостійно немає можливості в повному обсязі матеріально забезпечити належний рівень дитини. Окрім того, її доглядає, виховує а також виконує всі інші обов`язки , необхідні для її утримання. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, хоча зареєстрований як фізична особа -підприємець. Стверджує, що відповідач інших утриманців немає.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 2200 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття .

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 2200 гривень, щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто 05 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів на неповнолітню дитину змінити та стягувати з нього аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серій НОМЕР_1 , виданого 19.11.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 141, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є позивачка та відповідач ( а.с.2).

Дитина знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 471 від 04.04.2022 Ратнівської селищної ради Ковельського району Волинської області ( а. с.5).

Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не досягнуто.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання неповнолітніх дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить : з 01 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.ст.182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, виходячи із встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у розмірі 2200 гривень, відповідає нормам закону та є достатнім для дітей відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, а не лише батька.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не працює не отримує соціальної допомоги від держави, а тому не може сплачувати аліменти в визначеному розмірі не заслуговують на увагу.

Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів, щодо неможливості працевлаштуватись чи заборону працювати у зв`язку з захворюванням, на його утриманні немає непрацездатних осіб, яких він отримує чи інших неповнолітніх чи малолітніх дітей.

Законом встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, це та сума, яка мінімально може задовольнити потреби дитини, однак дитині для повноцінного розвитку потрібне якісне харчування, засоби для отримання повноцінного навчання, одяг, кошти на розвиток дитини, іграшки, оплата гуртків, школи, відпочинок та все те, що потрібно для гармонійного розвитку дитини, а не той прожитковий мінімум, як передбачено Законом.

Відповідач є працездатною особою та зобов`язаний надавати посильну матеріальну допомоги неповнолітній дитині, батьком якої він є.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не входить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Вказана обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітньої дитини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача та стягнув аліменти в розмірі 2200 гривень на дитину.

Відповідач , вказуючи про нерегулярність та мінливість своїх доходів, не надав доказів про їх розмір та періодичність, які б могли вплинути на висновки суду, щодо визначеного до стягнення розміру аліментів.

Надання ОСОБА_2 допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку, не є перешкодою для постановлення судового рішення про стягнення аліментів при доведеності недостатності коштів, що отримуються в добровільному порядку. Окрім того, матеріали справи не містять доказів, щодо сум, які надаються позивачем в добровільному порядку матері дитини для утримання доньки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 16 червня 2022 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 рок в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді