ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2448/22 Справа № 201/6168/21 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИЛА:

У червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08 жовтня 2016 року відповідачі нанесли позивачці тяжкі тілесні ушкодження, про що свідчить висновок судової-медичної експертизи. По даному факту Кіровським районним судом м.Дніпропетровська розглядається кримінальне провадження №0003216 за обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Вказаним злочином їй заподіяно матеріальної шкоди на суму 10973,91 грн., яка складається з витрат на лікування, що підтверджується чеками. Тому позивач просила стягнути солідарно на свою користь з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 10973,91 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення. Крім того, в порядку ч.2 ст. 353 ЦПК України до апеляційної скарги включені заперечення апелянта на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 08 жовтня 2016 року ОСОБА_1 були нанесені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно копії висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами ребер, спричинено від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область лівої половини грудної клітини, якими могли бути і рука, нога або інші предмети з аналогічними властивостями (а.с. 2).

Згідно копій повідомлень про підозру від 25.06.2018 та 14.08.2018 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено, що вони підозрюються в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України (а.с. 3-6).

По даному факту Кіровським районним судом міста Дніпропетровська розглядається кримінальне провадження №0003216 від 09 жовтня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 69-74). Розгляд вказаного кримінального провадження триває; вирок або інше судове рішення, яким було б завершено розгляд кримінальної справи, - не ухвалено.

Згідно представлених позивачкою письмових доказів (касових чеків, тощо) на лікування вона витратила 10973,91 грн.

Згідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 2 ст. 129 КПК України передбачено, що у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування шкоди.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та п.2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, наданим у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року № 11 «Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Статтею 62 Конституції України встановлено принцип презумпції невинуватості, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що позов обгрунтований посиланням на спричинення позивачці шкоди саме злочином, який вчинений відповідачами; приймаючи до уваги, що кримінальне провадження №0003216 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно відповідачів, не закінчено та судове рішення у кримінальній справі ще не ухвалене; враховуючи, що вина відповідачів у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не встановлена, - колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Колегія приймає до уваги, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачі категорично заперечували свою причетність до вчинення у відношенні позивачки кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства, суд позбавлений процесуальної можливості встановити факт вчинення відповідачами певного кримінального правопорушення, яким позивачці спричинено матеріальну шкоду.

Судом встановлено та визнано сторонами справи, що кримінальне провадження №0003216 перебуває на розгляді у суді першої інстанції; обвинувальний вирок у відношенні відповідачів, який набрав законної сили, - відсутній як на час предявлення позову, так і на час розгляду справи місцевим та апеляційним судами.

З урахуванням наведеного, позов про відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням, є необгрунтованим, недоведеним та передчасним.

Заперечення апелянта щодо ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні №0003216 за обвинуваченням відповідачів, - не спростовують наведених вище висновків суду щодо правомірності оскаржуваного рішення місцевого суду.

Колегія наголошує, що у суді апеляційної інстанції клопотання про зупинення апеляційного провадження заявлено не було, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.

Позивач не позбавлена можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди, яка спричинена злочином, після набрання законної сили обвинувальним вироком щодо певних осіб.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова