Справа № 171/2509/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 серпня 2022 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Хоруженко Н.В.
за участю секретаря судового засідання Перепеткевич Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу ВМІ №804035, ВМІ №804036 реєстровий номер №1085/20.10.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вони не цікавляться. Перешкод в користуванні житловим приміщенням, ні позивач, а ні члени родини відповідачам не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а саме позбавлений оформити субсидію. Тому в зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подав.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.10.2009 року встановлено, що ОСОБА_1 придбав житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 , загальною площею, 51,7 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м. (а.с. 9-10).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24237281 від 23.10.2009 року встановлено, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу ВМІ №804035, ВМІ №804036 реєстр № 1085/20.10.2009 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів № 7855541 від 20.10.2009 року встановлено, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 будинок , який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, який був нотаріально посвідчений 20.10.2009 року приватним нотаріусом Романченко Ю.В. (а.с. 12).
Згідно Акту депутатського обстеження на фактичне місце проживання від 21.10.2021 р. встановлено, що ОСОБА_2 за показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з вересня 2015 року по теперішній час не проживає, мешкає в АДРЕСА_3 (а.с.8).
Згідно Акту депутатського обстеження на фактичне місце проживання від 21.10.2021 р. встановлено, що ОСОБА_3 за показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2009 року по теперішній час не проживає, постійне місце проживання невідоме (а.с.7).
Згідно довідки про склад сім`ї Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №822 від 28.10.2021 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова д/г, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - племінниця, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не родич (а.с. 13).
Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сім`ї власника житла такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту.
Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
На підставі викладеного вважаю, що Відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист їсвого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний час дійсно зареєстрований в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але фактично в зазначеному будинку не проживають.
На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїм будинком.
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Судові витрати по справі стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частинах.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13, 76-82, 89,141,258-259,264-265,273,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справі стягнути з відповідачів у рівних частинах: 454 грн. з ОСОБА_2 та 454 грн. з ОСОБА_3 .
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:Н. В. Хоруженко