Справа № 136/166/22
провадження № 2/136/56/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогами:

- визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області;

- визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області;

- визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка на випадок своєї смерті склала особисте розпорядження на ім`я відповідача, яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області; 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину за заповітом. 26.08.2009 відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2168, а 15.11.2011 їй було видано Державний акт серії ЯЛ №785955 на земельну ділянку площею 2,9795 га (кадастровий номер :03:000:3022). Таким чином, в результаті оформлення спадщини відповідачем відбувся поділ земельної ділянки :03:000:0159, яка належала ОСОБА_3 , на дві земельні ділянки, а саме: площею 2,9795 га кадастровий номер :03:000:3022; площею 0,4257 га, що становить 1/8 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159). Утім, нотаріус відмовив позивачу у видачі нотаріального акту на земельну ділянку площею 0,4257 га, оскільки вважає, що кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0159 після її поділу не може більше використовуватися. Також нотаріус відмовив у видачі нотаріального акту на частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343) та частку житлового будинку так як у позивача був відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 28.03.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи була судом повідомлена в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що поштові відправлення спрямовані на адресу відповідача про день та час розгляду справи було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Як визначено в п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Отже, з огляду на те, що у рекомендованому повідомленні про вручення відповідачу поштового відправлення за відомою адресою його місцезнаходження, зазначено про відсутність особи за адресою місцезнаходження, а тому ЦПК України визначає такі обставини, які вказують на вручення листа суду.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Із матеріалів спадкової справи, що була витребувана судом, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. За життя спадкодавець склала заповіт (а.с. 38) на ім`я своєї дочки ОСОБА_2 (відповідач по даній справі), яким заповіла усе належне їй майно. До складу спадщини увійшла: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області; 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а саме дочки спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від своєї частки у спадщині відмовились, про що надали нотаріусу заяви відповідного змісту (а.с. 28, 29). Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину за заповітом в порядку, визначеному ч. 1 ст. 1268 ЦК України. 26.08.2009 відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2168, а 15.11.2011 їй було видано Державний акт на землю серії ЯЛ №785955 на земельну ділянку площею 2,9795 га (кадастровий номер :03:000:3022). Таким чином, в результаті оформлення спадщини відповідачем відбувся поділ земельної ділянки :03:000:0159, яка належала ОСОБА_3 , на дві земельні ділянки, а саме: площею 2,9795 га кадастровий номер :03:000:3022; площею 0,4257 га, що становить 1/8 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159). Відповідно до відповіді на звернення щодо оформлення спадщини (а.с. 9-10), нотаріус відмовив позивачу у видачі нотаріального акту на земельну ділянку площею 0,4257 га, оскільки вважає, що кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0159 після її поділу не може більше використовуватися. Також нотаріус відмовив у видачі нотаріального акту на частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343) та частку житлового будинку так як у позивача був відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Таким чином наведені обставини стали приводом для звернення позивача з даним позовом до суду, оскільки оформити спадщину в інший спосіб неможливо.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Отже, з огляду на особливість предмету спору, позивачу, в даному судовому процесі необхідно було довести чи дійсно її матір мала право власності на земельна ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області; 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , а також чи дійсно ОСОБА_3 заповіла своїй дочці ОСОБА_2 усе належне майно та чи є підстави для успадкування позивачем за законом права власності на частку вказаного майна.

Так, зі змісту аргументів позивача, вбачалось про те, що після смерті матері відкрилася спадщина. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину за законом після смерті матері прийняла, інший спадкоємець - відповідач ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а 15.11.2011 їй було видано Державний акт серії ЯЛ №785955 на земельну ділянку площею 2,9795 га (кадастровий номер :03:000:3022). В результаті оформлення спадщини відповідачем відбувся поділ земельної ділянки на дві земельні ділянки.

Судом встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі нотаріального акту на земельну ділянку площею 0,4257 га, оскільки вважає, що кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0159 після її поділу не може більше використовуватися. Також нотаріус відмовив у видачі нотаріального акту на частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343) та частку житлового будинку так як у позивача був відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті матері, а тому обґрунтовано звернулась до суду з даним позовом.

Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

Згідно зі ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 Кодексу.

Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Інших доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 права власності на: 1/8 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області; 1/8 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області; 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 7680, 89, 258259, 263265, 268, 273279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на:

- 1/8 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4052 га (кадастровий номер :03:000:0159), що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області;

- 1/8 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1557 га (кадастровий номер :01:001:0343), що розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області;

- 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО