Провадження №22-ц/812/740/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Миколаїв

Справа № 484/281/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Лівінського І.В.

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену суддею Притуляк І.О., 14 квітня 2022 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена,

у с т а н о в и в:

19 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року УПФУ в м. Первомайську Миколаївської області було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату йому основної пенсії, виходячи з розміру вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 0,75 мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Первомайського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року Головне УПФУ у Миколаївській області зобов`язано поновити йому виплату пенсії з 1 листопада 2011 року, нараховувати та виплачувати пенсію у розмірі встановленому рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року.

З серпня 2014 року Головне УПФУ у Миколаївській області припинило виконання постанови суду від 29 березня 2012 року та виплату йому пенсії у розмірі визначеному рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року.

Постановою Первомайського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року Головне УПФУ у Миколаївській області зобов`язано нарахувати та виплачувати йому пенсію у розмірі визначеному рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року.

З 1 січня 2015 року Головне УПФУ у Миколаївській області припинило нарахування та виплату йому пенсії у розмірі визначеному вищезазначеними рішеннями суду, з посиланням на Закон України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ»» від 28 грудня 2014 року №76-VІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/21 Закон України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ»» від 28 грудня 2014 року №76-VІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України та таким, що втратив свою чинність.

17 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 0,75 мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак листом начальника відділу Головного УПФУ у Миколаївській області від 18 серпня 2021 року у перерахунку та виплаті йому пенсії у вищезазначеному розмірі було відмовлено.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області неправомірними та стягнути шкоду у розмірі заборгованості по виплаті пенсії у сумі 345088 грнє.23 коп.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між сторонами за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень є публічно правовим, а тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказував, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги правову позицію, викладену у рішенні Конституційного Суду України від 4 квітня 2021 року, згідно якої питання про відшкодування державою матеріальної шкоди має розглядатись судами за нормами ст. 1173 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням ним повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ПФУ є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 Закону № 1058-IV використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи ПФУ; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів ПФУ.

Відповідно до пункту 1 «Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління», затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року №28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами ПФУ. Управління ПФУ підпорядковуються ПФУ та безпосередньо відповідним головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління ПФУ), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Основними завданнями управління ПФУ є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення управління ПФУ відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій ПФУ є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

З позовних вимог у цій справі вбачається , що позивач просить стягнути ненараховану та неотриману різницю у пенсії інваліда, учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за період з 1 січня 2015 року по 7 липня 2021 року з компенсаційними втратами у розмірі 345088 грн.23 коп., відповідачем є Пенсійний фонд України суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії позивачу.

Тобто за вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу.

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства є вірним, а доводи позивача стосовно того, що даний спір має розглядатись судами за нормами ст. 1173 ЦК України в порядку цивільного судочинства є наслідком невірного тлумачення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: В.В. Коломієць

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 15 вересня 2022 року.