Дата документу 13.09.2022 Справа № 334/6/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/6/21 Головуючий у 1 інстанції: Коломаренко К.А.
№ 22-ц/807/1711/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ

В січні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду.

В обґрунтування заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дитину. Коли дитині було 3,5 місяці, вона з дитиною потрапили до лікарня КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» з діагнозом - ротовірусна інфекція, де перебували у період з 26.12.2017 по 31.12.2017, куди їх доставила карета скорої допомоги, яка була викликана по номеру телефона «103». Під час лікування, медичні працівники мали зробити внутрішньовенний один укол, але у зв`язку з їх некомпетентністю, лікарі дитину піддали тортурам, пояснюючи позивачу, що так потрібно, а саме: взявши у позивача дитину, відвели її до маніпуляційного кабінету та десять хвилин катували. Вони мали зробити один укол. У зв`язку з тим, що у дитини була температура, у неї були сильно звужені сосуди. Тож вони вену не знайшли. У зв`язку з сильними криками від болю у дитини на протязі десяти хвилин, ОСОБА_1 почала забирати дитину із маніпуляційного кабінету, бо дитина всі ці десять хвилин орала від болю, бо вони її катували, тому що не знаходили вену. На ці крики прийшла лікар, та повідомила ОСОБА_1 та медичним працівникам, що до того, як робити внутрішньовенно укол, для такої маленької дитини складно, ще й висока температура, та із-за чого вени сховалися, спочатку треба напоїти її теплою водою, тоді сосуди трішки розширяться та буде змога легше знайти вену. У зв`язку з тим, що це лікарня для дітей від 0 місяців, працівники мали знати про це, при проведенні маніпуляцій з дитиною при внутрішньовенному уколі. Так як зробити укол не вийшло, вони встановили дитині назогастральний зонд-трубку, котра проходить через нос, страховід до шлунку для того, щоб дитина випила води. Коли дитина вийшла з маніпуляційного кабінету, у неї ОСОБА_1 знайшла дуже багато уколів на тілі. А саме на лівій кісті руки - 3 уколи, на правій кісті руки - 2 уколи, на правій ступні - 1 укол, на лівій руці на згибі руки, де вена - безліч уколів. Коли ОСОБА_1 з донькою виписалися з лікарні 31.12.2017 року, позивач звернулася на Урядову «гарячу лінію» щодо дій медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня №5». ОСОБА_1 надійшов лист-відповідь від 17.01.2018 №М-0029, де зазначено, що її звернення розглянуто на оперативній наряді відділення, адміністрацією акцентовано увагу на виконання функціональних обов`язків всіма медичними працівниками. З медичними сестрами проведено практичне заняття з техніки постановки периферійного катетеру. Тож, коли у своїй відповіді Департамент охорони здоров`я підтвердили некомпетентність медичних працівників при виконанні ними своїх посадових зобов`язань, вони фактично підтвердили факт катування дитини своїми працівниками. Позивач зазначає, що для встановлення периферійного катетору, треба зробити внутрішньовенно укол. Для цього треба накласти джгут на декілька сентиментів вище, від ділянки запланованого внутрішньовенного введення, щоб розширити вену. Медичні працівники джгут не використовували, а здавлювали частини тіла руками. Позивач зазначає, що можна порахувати, на кількість від ігли у дитини, скільки разів дорослі жінки жорстоко здавлювали ручки та ніжки дитини, для того, щоб зробити внутрішньовенно укол на протязі десяти хвилин. Це забагато більше, ніж 8 разів, бо на вені у дитини з`явилися велика суцільна синя пляма в діаметрі у 4 сантиметри. До Дніпровського ГУНП України в Запорізькій області направлено повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 137 ККУ, вих. 126 від 29.12.2020 року, та вручене особисто. Тож, ОСОБА_1 вважає, що медичні працівники КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», порушили ч.1 ст. 52 Конституції України, абзац 5, ст.. 4 ЗУ «Про охорону дитинства», абзац 2 ст. 6 ЗУ «Про охорону дитинства»,ст. 35 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.137 КК України. Просить відшкодування шкоди згідно з ч. 1 ст. 156 Конституції України, ч. 2 ст.127 КПК України, ч.3 ст.127 КПК України, п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, ч.3 ст.386 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України, ч.1 ст.280 ЦК України, ч.1 ст.1173 ЦК України, ч.1 ст.1174 ЦК України. Зазначає, що відповідальність держави зазначена: ст. 174 ЦК України, ч. 1 ст.326 ЦК України, ч.3 ст. 386 ЦК України, ч.1 ст.270 ЦК України, ч.1 ст. 272 ЦК України. Зазначає, що згідно з законом, позивач здійснює захист прав своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , а саме в даному випадку право на охорону здоров`я. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 вважає, що немайнові права її малолітньої дитини були порушені медичними працівника КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради Департаментом охорони здоров`я, тому вимагає відшкодування моральної шкоди, тому що шкода заподіяна органом державної влади місцевого самоврядування їх посадовою особою або службовою особою відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Тому при розрахунку моральної шкоди, з урахуванням - покарання, штрафа від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, просить відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі: 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 грн 00 коп., що дорівнює 4 204 000 грн. Завдана їй моральна шкода полягає у: душевних стражданнях та хвилюванні, погіршенню стану здоров`я спричиненому катуванням дитини. Завдана моральна шкода дитини полягає у катуванні, та заподіянні значної шкоди тілу дитини, болях, котрі їй довелося пережити при катуванні її некваліфікованими медичними працівниками на протязі десяти хвилин, що призвело до синців на багатьох ділянках тіла.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», котрі неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років; виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету, за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням, моральну шкоду у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 гривень 00 копійок, що дорівнює 4 204 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність висновків суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 25).

Як вбачається з виписного епікризу з історії хвороби №14308, ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в 5 ДМКБ ДИБО з 26.12.2017 по 31.12.2017. Дитина виписана з покращенням (за наполяганням батьків) з рекомендаціями щодо продовження лікування (т. 1 а.с. 8).

31.12.2017 об 11 годині 02 хвилини урядовою гарячою лінією 1545 зареєстровано звернення ОСОБА_3 , відповідно до якого «заявниця інформує, що 25.12.2017 року разом з дитиною, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) потрапила до п`ятої міської дитячої лікарні м. Запоріжжя. Повідомляє, що 28.12.2017 медсестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також лікар ОСОБА_6 встановлювали дитині катетер не за протоколом, при цьому у дитини сколоті всі руки та «катетер» так і не змогли встановити. Зазначає, що в подальшому ОСОБА_6 знала, що працівники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ставлять катетер не за протоколом, але при цьому не вдіяла ніяких дій. Вказує на те, що ОСОБА_2 потрапила до зазначеної лікарні з рото вірусною інфекцією через те, що медичні працівники були без маски та дитина захворіла на ОРВІ з 28.12.2017. Просить вжити заходів впливу щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та лікаря ОСОБА_6 , яка чергувала 28.12.2017». За вказаним зверненням сформована реєстраційно-контрольна картка звернення №МІ-7694493 (т. 1 а.с. 58).

При цьому, запис розмови на урядовій «гарячій лінії» працівника Державної установи «Урядовий контактний центр» із заявником ( ОСОБА_3 ), за наслідками якої 31.12.2017 було зареєстроване звернення за №МІ-7694493, суду надано не було, оскільки за повідомленням Державної установи «Урядовий контактний центр» програмно-технічний комплекс Єдиної системи опрацювань звернень має обмежений ресурс, який не дозволяє зберігати записи розмов працівників Центру із заявниками більше одного року (т. 1 а.с.232-233).

17.01.2018 за вих №М-0029 на ім`я ОСОБА_3 . Департаментом охорони здоров`я Запорізької міської ради спрямовано лист «Про розгляд звернення», відповідно до якого Департамент охорони здоров`я по суті звернення ОСОБА_3 на Урядову «гарячу лінію» щодо дій медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» повідомив ОСОБА_3 , що за інформацією КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» 12.01.2018 розглянула звернення на оперативній нараді відділення,адміністрацією акцентовано увагу на виконання функціональних обов`язків всіма медичними працівниками, з медичними сестрами проведено практичне заняття з техніки постановки периферійного катетеру (т. 1 а.с. 7).

29.12.2020 ОСОБА_3 звернулась до начальника Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 137 КК України, а саме неналежне виконання обов`язків щодо охорони життя та здоров`я дітей, відповідно до якого просила внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст 137 КК України та розпочати розслідування з посиланням на обставини перебування заявника в лікарні з дитиною в період з 25.12.2017 по 31.12.2017 (т. 1 а.с. 5-6).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів і закладів охорони здоров`я зі скаргами на неправильність дій медичних працівників при лікуванні дитини.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.01.2021 у справі №334/3/21 задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язано уповноважену особу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 29.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 137 КК України та розпочати досудове розслідування, відповідно до підслідності, визначеної КПК України (т. 1 а.с. 28).

20.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України, за фабулою: «19.01.2021 надійшла ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.01.2021 №334/3/21, згідно якої уповноважену особу Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 29.12.2020, про те, що у період часу з 25.12.2017 по 31.12.2017 працівники КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» за адресою АДРЕСА_1 , неналежно виконали обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітнього, внаслідок несумлінного ставлення до них» (т. 1 а.с. 29).

11.03.2021 постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, винесеною у кримінальному провадженні №0000118, ОСОБА_3 визнано в якості потерпілої в кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 177).

14.06.2021 постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000118 від 20.01.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 18-21).

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 14.07.2021 у справі №337/1547/21 закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження ЄРДР №0000118 від 20.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України, у зв`язку зі скасуванням оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження прокурором (т. 2 а.с. 22).

Також позивачем надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 07.05.2021 за №0000437 до ЄРДР внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 125 КК України, за фабулою: «07.05.2021 до Запорізького РУП надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що в період часу з 27.12.2017 по 28.12.20217 невстановлена особа, перебуваючи у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, яка розташована за адресою м. Запоріжжя. вул. Новгородська, 28А, намагаючись встановити катетер для введення крапельниці малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинила останній тілесні ушкодження» (т. 1 а.с. 200).

18.05.2021 постановою дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Головіну Алісу Сергіївну визнано в якості малолітньої потерпілої в кримінальному провадженні №0000437 від 07.05.2021 (т. 1 а.с. 201).

18.05.2021 постановою дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 від 07.05.2021 як законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 202).

18.06.2021 ОСОБА_3 звернулась до начальника Запорізького районного управління поліції з заявою про відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст 384 КК України про введення в оману суду Департаментом охорони здоров`я (т. 2 а.с. 4) на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.04.2021 у справі №334/2205/21, якою скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язано уповноважену особу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , яка надійшла до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 23.03.2021 про вчинення кримінального правопорушення, та розпочати досудове розслідування відповідно до підслідності, визначеної КПК (т. 2 а.с. 5).

01.07.2021 за №0000647 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 384 КК України, за фабулою: «01.07.2021 до Запорізького РУП надійшла заява від ОСОБА_2 щодо введення в оману суду Департаментом охорони здоров`я» (т. 2 а.с. 14).

01.09.2021 за №0000643 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КК України за фабулою: «31.08.2021 через секретаріат ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області вх. №М-573 від 31.08.2021 про те, що посадові особи КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяца лікарня №5» порушила права ОСОБА_3 на безоплатну медичну допомогу (т. 2 а.с. 64).

07.09.2021 постановою дізнавача СД ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 визнано в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000643 (т. 2 а.с. 65).

29.09.2021 за №0000060 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 126 КК України за фабулою: «28.09.2021 до Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області надійшла ухвала Ленінського районного суду міста Запоріжжя щодо внесення відомостей до ЄРДР відповідно заяви ОСОБА_3 про те, що вчинено мордування відносно її доньки - ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 111).

Разом з тим, багаторазові звернення позивачки до правоохоронних органів та проведення відповідного розслідування щодо правомірності та компетентності дій медичних працівників лікарні, а також проведення відповідних розслідувань не потягли за собою жодного компетентного висновку про неправомірність або протиправність дій медичних працівників.

Жодними доказами не підтверджено вчинення працівниками лікарні катувань щодо дитини, вимагання грошових коштів або вчинення інших дій, спрямованих на завдання шкоди дитині.

Також жодними доказами не доведено, що дії медичних працівників призвели до будь-якого погіршення стану здоров`я дитини або будь які інші негативні наслідки.

Також суд першої інстанції виходив з того, що згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 107) вбачається, що у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано відомості щодо юридичної особи Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради (, організаційно-правова форма юридичної особи - комунальне підприємство), яке є правонаступником Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5». Засновником вказаної юридичної особи зазначено Запорізьку міську раду.

Позивач же заявили свої вимоги саме до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради з посиланням на ту обставину, що статутний фонд КУ «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» згідно з Витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Комунальної установи «Запорізька багатопрофільна лікарня №5» складає 23 000,00 грн, що не може покрити витрати зі відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 204 000,00 грн.

Натомість досліджуючи доводи позивача та її посилання на конкретні підстави для відшкодування шкоди, судова колегія вважає що вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що досудове слідство у кримінальному провадженні №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України за фактом неналежного виконання працівниками КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітнього, внаслідок несумлінного ставлення до них триває, винних осіб не встановлено.

Також досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000697, яке розпочато 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, №0000437, яке розпочато 30.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, №0000643, яке розпочато 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КК України, триває та контролюється відділом дізнання ГУНП у Запорізькій області (т. 4 а.с. 45).

Відомостей про прийняті згідно кримінального процесуального законодавства України рішення за результатами здійснення досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях станом на день розгляду справи суду не надано.

Відомостей про повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні, складанні відносно будь-якої особи обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні чи наявність вироку суду, в якому встановлено факт вчинення кримінального правопорушення та будь-кого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 137 КК України, або інших правопорушень, які потягли б відшкодування, - позивачем суду не надано.

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів на підтвердження протиправності дій медичних працівників або працівників Департаменту охорони здоров`я, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Департамент охорони здоров`я розгляднув звернення позивачки та на оперативній нараді та провів заняття медсестрами не свічить визнання відповідачем неправомірності дій медпрацівників.

Тож ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков