Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 336/7908/21
Провадження №: 2/332/724/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління «про зняття заборгованості по сплаті аліментів, зняття з розшуку і арешту», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 . звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління «про зняття заборгованості по сплаті аліментів, зняття з розшуку і арешту» мотивуючи свої вимоги тим, що з 27.09.2008 року по 27.09.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.09. 2012 року. 16 січня 2013 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 591/687/ 15 від 4 червня 2015 року. 9 липня 2020 року відповідач по справі ОСОБА_2 подала позов про стягнення з ОСОБА_1 неустойки ( пені) за просрочку сплати аліментів. В позові зазначила , що заборгованість по аліментам згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного 08.07.2020 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) , станом на 30.06.2020 року в сумі 55127,72 грн. Державним виконавцем неодноразово здійснювався розрахунок заборгованості зі сплати аліментів , які позивач вважає невірними. Перерахунок заборгованості на 01.08.2020 року - 178371,74 грн. Перерахунок заборгованості на 08.07.2020 року - 55127,72 грн. Перерахунок заборгованості на 01.06. 2020 року-46028,52 грн. Перерахунок заборгованості на 30.04.2020 року - 121762,83 ГРН. Перерахунок заборгованості на 27.01.21 год - 161312,31 грн. Заборгованість-перерахунок на 29.10.21 року-116438,25 грн. Зазначає , що заборгованість може бути встановлена лише судом. Згідно постанови ВС України від 3 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16 і невстановленої заборгованості судом, а неустойка розраховується за несвоєчасну сплату аліментів ( по заборгованості) і з врахуванням Закону України від 8 липня 2017 року, установити розмір неустойки без встановлення розміру заборгованості по рішенню суду ( рішення немає) не має змоги. Згідно розрахунку заборгованості на 29.10.2021 рік, заборгованість по аліментам складає 116438,25 грн. яку розрахував судовий виконувач (уже четвертий судовий виконувач). Всі вони робили різні розрахунки і все розрахунки зроблені невірні, як подивитись на їх розрахунки і співставити і не один з них не був в судовому засіданні для дачі показів по своїм розрахункам.

Також позивач у позові зазначає , що він добровільно, платив і сплачує заборгованість по аліментам, поки має змогу , без встановленої заборгованості судом і сплатив на 1 грудня 2021 року (Довідка № 836) 69396,52 грн. Ця виплата заборгованості не була зачислена при розрахунку заборгованості на 29.10.21 року в сумі 116438,25 грн. ОСОБА_1 , проживає по АДРЕСА_1 , в приватному будинку , який належить його матері - пенсіонерці за віком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько позивача помер, тому він один чоловік в даному домі. Допомагає матері по утриманню домоволодіння , купує продукти харчування, ліки, так як у моєї матері пенсія замала для нормального харчування та лікування. Позивач, незважаючи на свій стан здоров`я працює, допомагає матері-пенсіонерці, постійно витрачає кошти на своє лікування , добровільно сплачує заборгованість по аліментам. Станом на 01.12.2021 року сплачена позивачем сума складає 69396,52 грн., яка не була врахована державним виконавцем при розрахунку заборгованості станом на 29.10.2021 року.

Позивач зазначає , що періодично( вересень-грудень 2014 року, січень 2015 року, червень-серпень 2018 року , червень грудень 2019 року, січень-травень 2020 року ) він проживав з відповідачкою та з сином однією сім`єю, вони вели спільне господарство, він забезпечував сім`ю всім необхідним, дарував відповідачці подарунки . В періоди спільного проживання ОСОБА_2 відмовлялася від аліментів.

Крім того зазначає , що за несплату аліментів 04.05.2020 року Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області винесено постанову про розшук майна боржника(№ ВП № 36072592) , згідно якої оголошено в розшук майно боржника, а саме автомобіль RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі( кузова , рами ) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначений автомобіль , який згідно договору №02 найму легкового автомобіля від 10.01.2021 року, переданий в тимчасове користування для виконання виробничих функцій в інтересах ТОВ " Запоріжхендлінг" як для внутрішніх міських поїздок, так і для міжміських і міжнародних поїздок. Власний автомобіль йому потрібен для виконання робіт ТОВ " Запоріжхендлінг" і отримання заробітної плати , з якої він сплачує аліменти на сина.

Посилаючись на вищевикладені обставини просить суд повністю звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 116438,35 грн. , згідно розрахунку від 29.10.2021 року та «відмінити» постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області від 04.05.2022 року (ВП № 36072592) про розшук майна боржника ОСОБА_1 , а саме : автомобіля RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.12.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.67) .

Відповідачем Назаренко ТА. 19.01.2022 року надано відзив на позов. З позовом ОСОБА_1 Відповідач не погоджується в повному обсязі, вважає його безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав.

Що стосується Відповідача у справі.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом . Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним , крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку , коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача неналежного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа , притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено , що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Зазначене викладено зокрема в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 року у справі № 750/3876/18.

Тобто , визначення відповідачів , предмета та підстав спору є правом позивача. Натомність , встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду , який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Заявлені Позивачем вимоги про:

- Звільнення від уплати заборгованості по аліментам , згідно розрахунку від 29.10.2021 року у сумі 116438,35 грн.

- Відміну постанови Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області від 04.05.2020 року по ВП № 36072592 про розшук майна боржника .

Що стосується першої позовної вимоги , то ОСОБА_2 не нараховувала заборгованість по аліментам , а тому вона не може бути відповідачем за цією позовною вимогою .

Що стосується другої позовної вимоги , то постанова про арешт майна боржника була винесена державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), а не Шевченківським ВДВС м.Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області. Враховуючи , що позивач просить відмінити постанову державного виконавця , то належним відповідачем має бути саме орган ВДВС, який виніс оскаржувану постанову.

Таким чином, заявлені Позивачем позовні вимоги не стосуються Відповідача по справі , не породжують обов`язок Відповідача відповідати за пред`явленим позовом , оскільки фактично Позивач оскаржує дії державного виконавця , який здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та виніс постанову про арешт майна боржника. Заявлення Позивачем неналежного Відповідача є підставою для відмови у позові.

Що стосується обставин справи.

З 27.09.2008 року по 27.09.2012 Позивач перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2012 року у справі № 0809/5137/2012 з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.09.2012 року.

16 січня 2013 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального правління юстиції у Запорізької області (далі - Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 591/687/15 від 04 червня 2015 року.

З метою встановлення доходів боржника та перевірки майнового стану до ДФС України направлено запит щодо надання РНОКПП боржника, згідно відповіді на запит, неможливо однозначно ідентифікувати фізичну особу.

Згідно відповіді АІС «Автомобіль», НАІС за боржником зареєстровано транспортний засіб RENAULT MEGANE, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що постановою державного виконавця оголошено у розшук. Направлено запити до ПФУ та ДФСУ щодо надання інформації про отримання доходів, пенсії чи про відкриті рахунки. Згідно відповіді ПФУ та ДФСУ від 29.04.2020 за боржником відкритих розрахункових рахунків не має, пенсію не отримує, отримує дохід в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Запорізька хендлінгова компанія». Постановою державного виконавця від 04.05.2020 року звернено стягнення на дохід боржника (лише у травні 2020 року).

Державним виконавцем неодноразово здійснювався розрахунок заборгованості за аліментами. Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами, складеного 27.01.2021 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 31.12.2020 року відповідач мав заборгованість за аліментами у сумі 161312,31 грн. Вказаних розрахунок здійснено державним виконавцем з урахуванням наданих Позивачем у справі квитанцій про сплату аліментів та отриманої інформації з місця роботи боржника про розмір його заробітної плати (доходу), з якого згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2012 року у справі № 0809/5137/2012. Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами, складеного 29.10.2021 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 30.09.2021 року Відповідач має заборгованість за аліментами у сумі 116438,25 грн. Вказаний розрахунок здійснено державним виконавцем з урахуванням стягнутих у примусовому порядку з Позивача у цій справі аліментів та заборгованості зі сплати аліментів, які було відраховано з його заробітної плати.

Таким чином, на думку Відповідача у справі вказаний розрахунок здійснено вірно.

Звертає увагу суду, що вказане також підтверджується наданим Позивачем до позову письмовим доказом, а саме Довідкою від 12.08.2021 року № 517, виданої ТОВ «Запорізька Хелдінгова компанія», з якої вбачається розмір заробітної плати, яка нарахована гр. ОСОБА_1 , розмір сплачених податків з заробітної плати, а також розмір утриманих сум згідно з виконавчими листами - 25 % щомісячний платіж аліментів, 25% заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, вказана довідка підтверджує, по-перше, часткове погашення заборгованості по аліментам, по-друге, що це погашення здійснюється не в добровільному порядку боржником, а в примусовому - шляхом утримання коштів з його заробітної плати. Що стосується посилання Позивача на постанову Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16, звертає увагу суду, що предметом розгляду в тій справі було стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а в даній справі предметом позову є зняття заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином, мають місце різні правовідносини, які не аналогічні між собою, а тому вказана практика суду є некоректною та не може бути врахована при ухваленні судового рішення у цій справі.

Що стосується твердження Позивача про те, що заборгованість може бути встановлена тільки судом повідомляю наступне.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.11.2021 року у справі 336/3552/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів судом встановлено:

«Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість по аліментам на користь позивача на утримання дитини відповідачем в повному розмірі не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який відповідачем не спростовано, не надано відповідачем доказів і того, що він оспорював розмір заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 не довів підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та неустойки (пені)» - сторінка 6 абз.2;

- (Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені за період з вересня 2012 року по червень 2020 включно, станом на 30 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становила 183446,46 грн.» - сторінка 16 абз. 5.

Вказана постанова суду набрала законної сили 30.11.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наявність заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів встановлена судовим рішення в цивільній справі, а тому доказуванню не підлягає.

Щодо звільнення Позивача від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому суд з`ясовує, внаслідок яких обставин утворилася заборгованість. В законі закріплено приблизний перелік підстав, за наявності яких це можливо. Суд може звільнити платника від сплати заборгованості, якщо вона виникла в результаті:

а) тяжкої хвороби платника аліментів;

б) інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" заборгованість може утворитися внаслідок призупинення виконавчого провадження через знаходження боржника на лікуванні в стаціонарній лікувальній установі.

Таким чином, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості тільки у виняткових випадках. Платник має надати суду докази таких обставин.

У позовній заяві Позивач з метою звільнення його від сплати заборгованості по аліментам посилається на такі обставини, як: перебування на його утриманні матері; проживання однією сім`єю з відповідачкою; наявність захворювань.

Щодо перебування на утриманні Позивача його матері зазначає наступне.

Позивач в своєму позові вказує, що його мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонеркою за віком. Відповідно, вона отримує пенсію за віком, яка виплачується їй Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Доказів того, що мати Позивача не здатна себе утримувати Позивачем не надано. Крім того, будь-яких належних доказів того, що мати хворіє і потребує лікування до позову також не додано.

Таким чином, вказана обставина, на думку Відповідача, не може бути підставою для звільнення Позивача від його обов`язку сплачувати аліменти, а також щодо його обов`язку сплатити наявну заборгованість по аліментам.

Що стосується проживання однією сім`єю з Відповідачкою слід зазначити, що декілька разів Позивач з Відповідачем намагалися відновити сім`ю заради благополуччя та комфорту спільного сина. Однак, разом не проживали та спільне господарство в цей час не вели. Позивачка самотужки виховувала дитину та самостійно його забезпечувала.

Про рішення суду щодо обов`язку сплачувати аліменти Позивач знав. Про те, що рішення діє і виконавчий лист знаходиться в виконавчій службі також знав. Тому обов`язок сплачувати своїй дитині аліменти в мінімальному розмірі у Позивача був постійно.

Подарунки, про які говорить Позивач - парфуми та одяг були його подарунками жінці і ніякого відношення до сплати аліментів та утримання спільної дитини не мають.

Відпочинок дитини на морі було також бажанням Позивача та проявом його турботи про дитину і в розумінні законодавства України є додатковими витратами на утримання дитини і не мають жодного відношення до обов`язку Позивача сплачувати аліменти на утримання дитини.

Таким чином, на думку Відповідача, вказана обставина не є тією обставиною, яка відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Що стосується наявності у Позивача захворювань.

Суд може звільнити платника від сплати заборгованості, якщо вона виникла в результаті, зокрема тяжкої хвороби платника аліментів.

Тяжка хвороба є оцінним поняттям. У законодавстві відсутній чіткий перелік тяжких хвороб. Такими хворобами, наприклад, визнаються ВІЛ-інфекція, туберкульоз тощо. Наявність тяжкої хвороби може бути підтверджена довідкою лікувального закладу.

Позивачем до позову додано копії результатів МРТ від 15.03.2016 року, копію протоколу УЗД від 10.11.2018 року та копію Єхокардіологічного дослідження, які є результатами медичного дослідження. Медичної довідки від лікаря з встановленням діагнозу Позивачем не надано.

Що стосується виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 669 за період лікування з 21.02.2019 року по 01.03.2019 року слід зазначити, що в виписці зазначено: «Обьективный статус: Общее состояние средней тяжести. Положение активное...».

Таким чином, жодних медичних документів, які б підтверджувати наявність у Позивача тяжкої хвороби Позивачем до позовної заяви не додано, відповідно наявність захворювань у Позивача не є тією обставиною, яка відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, наприклад, перебування платника аліментів у місцях позбавлення волі й пов`язані з цим складнощі у працевлаштуванні. Такі обставини можуть і не бути пов`язаними з особою платника аліментів.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України суд, вирішуючи питання про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості, встановлює, які обставини призвели до утворення заборгованості й чи є вони істотними для вирішення справи. Однак головне значення надається матеріальному становищу платника аліментів. Насамперед суд з`ясовує, наскільки матеріальне становище платника аліментів дозволяє погасити заборгованість. Оскільки інтереси одержувача підлягають захисту в першу чергу, і для останнього не важливо, з якої причини утворилася заборгованість, якщо в цьому немає його вини (див. коментар до ч. З цієї статті).

Звертає увагу суду на той факт, що позивач постійно працював та отримував заробітну плату, однак не надав цієї інформації до органу виконавчої служби, що призвело до того, що розмір аліментів нараховувався виходячи з мінімального розміру (а дохід боржника був значно вище), більш того боржник у добровільному порядку сплачував аліменти нерегулярно і в значно меншому розмірі, ніж це передбачено судовим рішення. Саме таке відношення Позивача до свого обов`язку сплачувати аліменти і призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів у величезному розмірі. Тобто, заборгованість виникла саме з вини Позивача у справі.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного вимоги Позивача щодо зняття з нього заборгованості по аліментам, зняття накладеного арешту на майно є безпідставними, недоведеними та такими, що заявлені до неналежного відповідача. Жодного належного доказу, який би свідчив, що заборгованості за аліментами у Відповідача виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення суду не надано.

Тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Федорець В.І. в судовому засіданні 19.07.2022 року позов підтримав та пояснив , що наразі ОСОБА_1 сплатив 99000 грн. заборгованості , що підтверджено довідкою. Позивач має проблеми зі здоров`ям, у нього одна нирка , мати пенсіонерка, якій потрібно допомагати. ОСОБА_5 працює в аеропорту , отримує мінімальну заробітну плату. Просить зняти арешт з автомобіля , який належить позивачу , оскільки він використовується в роботі позивача , а арешт не надає можливості виконувати трудові обв`язки.

В судовому засіданні 27.09.2022 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав , суду пояснив , що проживає з матір`ю. Має ряд захворювань та потребує постійного лікування. Має одну нирку , два рази на рік має проходити курс лікування.

Відповідач в судове засідання не з`явилася , про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивач це його друг дитинства. Його сім`ю знає давно , був на у них весіллі. Також бував в гостях і після їх розлучення . Позивач забезпечував їх і після розлучення, купував їжу та одяг.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що про сплату аліментів знає зі слів ОСОБА_1 . З 2019 року почали спілкуватись з позивачем. Вони з дружиною проживали по квітень 2020 року. ОСОБА_1 говорив, що підтримує дружину і дитину, але подробиці йому не відомі. З приводу вимог по аліментам йому теж нічого не відомо. Вдома у ОСОБА_8 жили син і його мама.

Суд, вислухавши учасників судового процесу , вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.09.2008 року по 27.09.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.09. 2012 року. Зазначений факт визнається сторонами та ніким не оспорюється.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.11.2021 року у справі 336/3552/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів судом була розглянута апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка апеляційною інстанцією була задоволена за таких мотивів та міркувань:

«…Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Заводським районним судом м.Запоріжжя від 27 вересня 2012 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 .

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2012 року у справі № 0809/5137/2012 позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки доходу боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із 17.09.2012 року до повноліття дитини.

На виконання вказаного судового рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро).

Державним виконавцем надано розрахунок заборгованості від 27.01.2021 року, відповідно до якого станом на 30.06.2020 року включно, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 становить 183 446,46 грн.

Окрім того, відповідачем надано довідку з ТОВ «Запорізьке Хелдінгова Компанія» від 24.05.2021 року №277, відповідно до якої ОСОБА_1 працює на підприємстві з 13.04.2017 року та з червня 2020 року утримується з його заробітної плати кошти на підставі виконавчого листа…». (а.с.93-101).

Отже, твердження позивача про відсутність заборгованості та про невірний розрахунок державного виконавця щодо наявної заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів спростовано судовим рішенням апеляційної інстанції, яке набуло чинності, оскільки в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Що стосується позовних вимог про звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому суд з`ясовує, внаслідок яких обставин утворилася заборгованість. В законі закріплено приблизний перелік підстав, за наявності яких це можливо. Суд може звільнити платника від сплати заборгованості, якщо вона виникла в результаті:

а) тяжкої хвороби платника аліментів;

б) інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду, позивач не надав суду відповідних доказів, які б підтверджували тяжку хворобу ОСОБА_9 чи інших обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти у встановленому розмірі, тому позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів не підлягають задоволенню як такі, що не доведені та не засновані на законі.

Вимоги про скасування арешту автомобіля є похідними, тому у їх задоволенні також необхідно відмовити, оскільки по виконавчому провадженню мається вищезазначена заборгованість зі сплати аліментів в сумі 116438,25 грн. (а.с.102). Згідно ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту, накладеного на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження.

Але, доказів того, що виконавче провадження відносно ОСОБА_9 закрите, суду надано не було, а тому підстави для скасування арешту майна, належного боржникові, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2022р .

Суддя Р.В. Сінєльнік