Провадження № 2/537/932/2022
Справа № 537/1429/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Поколоти А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження за позовом юридичної особи Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення боргу,

установив:

Представник АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії Я. Кравченко звернувся до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 1 117 грн 30 коп., та понесені судові витрати в сумі 2 481 грн 00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 по о/р №125310. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «про встановлення ПАТ «Полтаваобленерго» тарифів на теплову енергію, її транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення та централізованого постачання води» №169 від 08.02.2019, вищезазначені послуги надавались АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року включно. АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії, виконуючи вимоги чинного законодавства України, надавало Відповідачу послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно - технічних документів. Однак, відповідач, порушуючи норми чинного законодавства не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг. В результаті цього, станом на 02.05.2022 заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в в квітні 2018 становить 1 117 грн 30 коп.. Враховуючи викладене позивач змушений був завернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

12.08.2022 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву, відповідно до якої останній позовні вимоги не визнає. Вказав, що він є пенсіонером, учасником бойових дій та має статус інваліда війни 2-ї групи. До названої судової справи залучений за несплату боргу, нарахованого йому у травні 2018 року за нібито перевитрати теплової енергії при обігріві квартири в опалювальний сезон 2017-2018 роки за період з 01.10.2017 року до 01.04.2018 року. Борг нараховано у травні 2018 року на підставі того, що він нібито перевищив розмір пільг, встановлених йому як інваліду війни. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому надана пільга при оплаті комунальних послуг в розмірі 100% від встановлених норм. Розмір тих пільг в грошовому виразі в той час нараховували в установах ЖКГ міста, а споживачам він доводився через платіжки. В нього ніколи не було заборгованості по комунальних платіжках. Тому ніяк не міг збагнути, про яке перевищення норм його звинувачують. Світло на те, що відбувається, надали місцеві ЗМІ, повідомивши, що через неузгодженість деяких постанов КМУ олігарх заявив про втрати і вимагав компенсації. В подальшому було вирішено зробити ту компенсацію за рахунок споживачів пільгових категорій. Для цього й вигадали про «перевищення норм встановлених пільг». Крім того, у відповідь на чисельні скарги Прем`єр-міністр В.Гройсман заявив, виступаючи по телебаченню, про те, що за борги комунальних послуг, нарахованих за минулі роки, вносити оплату не треба. Тож він вирішив, що проблему з тим боргом закрито. З 01.10.2019 нараховувати пільги стали в службі соціального захисту, і про «перевищення норм» там і не згадували, що ще раз підтверджує: в установах ЖКГ те було вигадано протиправно. Ситуацію пояснила його дочка (яка у вересні 2019 року переїхала до м.Миколаєва, де проживали її дочка і внучка) як виникла та дворічна тиша і не згадування про нарахований борг. Виявилось, що в зимовий період 2018-2019 років щомісячно йому нараховували борг, на цей раз окремим рядком в платіжках. Він в ті роки важко хворів, тому дочка отримувала його пенсію і оплачувала комунальні послуги, в тому числі і борг, який тоді нараховували. Таким чином, борг, нарахований йому у травні 2018 року, було оплачено в той період. Надати документальне підтвердження тих оплат він не може. Ті документи зберігалися в дочки, а вона померла у квітні 2021 року, документи залишились у Миколаєві. Та й не було думки, що ті платіжки будуть потрібні через три роки.

19.09.2022 представником позивачами АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії подано до суду з додаткові пояснення по справі, в яких останній вказав, що відповідач подав до суду заяву, у якій виклав свої заперечення з приводу заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи. Для розуміння природи виникнення боргу, Позивач вважає за необхідне надати суду наступні додаткові пояснення. На вводі теплових мереж будинку АДРЕСА_2 встановлено прилад обліку теплової енергії, який враховує загальну фактичну кількість спожитої будинком теплової енергії кожного розрахункового періоду. Розрахунок вартості 1 кв.м. централізованого опалення проводиться наступним чином: від поточних показів приладу обліку віднімаються попередні покази і визначається загальна кількість теплової енергії спожитої будинком; від загальної кількості теплової енергії спожитої будинком віднімається кількість теплової енергії спожитої юридичними споживачами, які розташовані на першому поверсі будинку і визначається кількість теплової енергії спожитої мешканцями будинку; кількість теплової енергії, спожитої мешканцями будинку помножується на затверджений для населення тариф за 1 Гкал за централізоване опалення та розділяється на загальну опалювальну площу кватир будинку. Застосування 100% пільги проводилось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Згідно з п.3 зазначеної постанови встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, а саме: у разі використання теплової енергії для централізованого опалення абонентам, житлові будинки яких обладнанні будинковими приладами обліку - 0,0431 Гкал на 1 м2 опалювальної площі на місяць в опалювальний період. Також згідно з додатком № 2 вищевказаної постанови застосовувався коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення, а саме: Полтавська область будівлі 5 і більше поверхів - 0,422. Оскільки в опалювальному періоді 2017-2018рр. фактична вартість 1 кв.м. опалювальної площі перевищувала норми користування по оплаті державою пільг, було проведено до рахування за централізоване опалення. Відповідач у своїй заяві погоджується з тим, що заборгованість виникла саме з вищезазначених причин, але сплачувати її відмовляється. Станом на сьогоднішній день, заборгованість залишається не сплаченою. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували внесення

платежів у рахунок її погашення.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому надав суду заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву в якій виклав свої заперечення проти позову та просив справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , довідкою про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 08.07.2022 за вих.№3380/01-27, позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до 24 квітня 2019 року включно надавав відповідачу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Положеннями ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.5 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції чинній на момент нарахування оплати за послуги теплопостачання), інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб у межах середніх норм споживання.

Відповідно до п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, (в редакції чинній на момент нарахування оплати за послуги теплопостачання), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» ЄСПЛ констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

ЄСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 встановлено державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування, до числа яких відносяться соціальна норма житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

За змістом пункту 2 Постанови № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції чинній на час нарахування оплати за послуги теплопостачання), встановлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Підпунктом 1 п. 3 Постанови № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції чинній на час нарахування оплати за послуги теплопостачання), встановлені такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, -0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

В п. 3 Постанови № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції чинній на час нарахування оплати за послуги теплопостачання), визначено, що залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2.

Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення згідно додатку № 2 до Постанови № 409 по Полтавській області для будинків п`ять і більше поверхів становить 0,422.

Як вбачається з Постанови НКРЕКП від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», публічним акціонерним товариством «Полтаваобленерго» зі структурою, наведеною в до цієї постанови встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії розмірі 1173,48 грн/Гкал (з податком на додану вартість), який діяв на час нарахування відповідачу оплати за послуги теплопостачання, зокрема в період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно.

Як встановлено судом та зокрема вбачається з наданого позивачем розрахунку, зазначеного в додаткових поясненнях, в опалювальному періоді 2017 -2018 років фактична вартість 1 кв.м. площі перевищувала норми користування по оплаті державою пільг, в результаті чого відповідачу, за адресою: АДРЕСА_1 по о/р №125310, виходячи з опалювальної площі квартири (46,6 кв. м), з урахуванням 100-процентної знижки за користування комунальними послугами, було проведено донарахування витрат за централізоване опалення, яка склала за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно 1 117 грн 30 коп.

Правильність наданих позивачем розрахунків відповідачем не спростована та як вбачається з заяви відповідача, останній погоджується з тим, що за адресою: АДРЕСА_1 по о/р №125310 мається заборгованість саме в такому розмірі, як заявлено позивачем.

Однак заперечує щодо стягнення з нього вказаної заборгованості, оскільки вона була сплачена ним (його дочкою) в зимовий період 2018 -2019 років.

При цьому, відповідачем суду не надано відповідних доказів на підтвердження таких тверджень. Правом заявити клопотання про витребування доказів, в зв`язку неможливістю самостійного їх отримання не скористався.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог чи заперечень є конституційною гарантією ( стаття 129 Конституції України).

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що, відповідач не належно виконує свої зобов`язання щодо сплати за користування послугами з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, внаслідок чого за період з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року включно, станом на 02 травня 2022 року, заборгованість відповідача перед АТ «Полтаваобленерго» за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення складає 1 117 грн 30 коп., донарахування якої було проведено виходячи з опалювальної площі квартири відповідача, з урахуванням 100-процентної знижки за користування комунальними послугами, та з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, при цьому соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, визначені відповідно до положень Постанови № 409, яка є чинною (не скасована та не визнана неконституційною), а отже є обов`язковою для застосування у діяльності підприємства, яке надає комунальні послуги, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідач являється інвалідом ІІ групи, відтак відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від оплати судових витрат, то суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави, шляхом повернення позивачу з державного бюджету судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп..

Керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76-81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629 ЦК України, ст. 162 ЖК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії (Полтавська область, місто Кременчук, проспект Свободи, будинок 8) на р/р НОМЕР_3 в філії Полтавське облуправління АТ «Ощадбанк» м. Полтава, МФО: 331467, ) борг за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2018 року включно, в розмірі 1 117 грн 30 коп. (одна тисяча сто сімнадцять грн 30 коп.).

Повернути Акціонерному товариству «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії (Полтавська область, місто Кременчук, проспект Свободи, будинок 8, ) із державного бюджету 2 481 грн 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн 00 коп.) судового збору, сплаченого останнім при поданні позову, відповідно до платіжного доручення №900092 від 15 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.09.2022.

Суддя І.І.Дядечко