Справа № 453/1569/21
№ провадження 2/453/310/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій відповідача, скасування рішення щодо відмови у виключенні з числа службових квартир та зобов`язання його вчинити дії та позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо визнання квартири комунальною власністю та реєстрації квартири за органом місцевого самоврядування та зобов`язання його вчинити дії, -
в с т а н о в и в:
10.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до виконавчого комітету Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради від 02.09.2021 року №190 про відхилення звернення Львівської обласної прокуратури щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових;
-зобов`язати виконавчий комітет Сколівської міської ради прийняти рішення про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових приміщень з подальшим її наданням йому для постійного проживання разом із членами сім`ї та подальшої приватизації;
-визнати незаконним та скасувати реєстраційне посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА на квартиру АДРЕСА_2 ;
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року у відкритті провадження у вказаній цивільній справі № 453/1569/21 - відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 18.04.2022 року ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 15.011.2021 року було скасовано і повернуто справу до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі.
20.05.2022 року вказана справа була передана судді Броні А.Л. для вирішення питання про відкриття провадження у справі згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 23.05.2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.07.2022 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про перехід з розгляду справи у спрощеному провадженні до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що наказом Генерального прокурора України №738к від 14.10.1999 року його призначено прокурором Сколівського району Львівської області. Під час роботи він разом з членами своєї сім`ї самостійно винаймали житло у м. Сколе, оскільки Сколівська районна та міська ради не забезпечили виконання вимог Конституції України, ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, посилаючись на відсутність вільного житлового фонду та будівництво нового у районі та місті Сколе.
Вказує, що у 2001 році йому стало відомо, що прокуратурі Сколівського району у 1994 році з обласного бюджету виділено кошти у сумі 100 млн. карбованців для фінансування капітальних вкладень по дольовій участі в будівництві 50-ти квартирного житлового будинку в м. Сколе. Згідно з протоколом передачі капітальних вкладень на вказані кошти прокуратурі належало отримати 3-ох кімнатну квартиру загальною площею 65,2 м. кв. Однак рішенням Сколівської районної ради № 200 від 30.12.1994 року вказані кошти були спрямовані на погашення заборгованості з оплати виконання робіт по будівництву радіорелейної лінії Турка-Завадка-Славсько з умовою відшкодування прокуратурі 100 млн. карбованців у 1995 році. Проте рішення ради в частині повернення коштів прокуратурі виконано не було. У зв`язку з цим прокурор Львівської області у 2001 році звернувся з листом № 11-555 до голови Сколівської районної ради про повернення використаних коштів, передбачивши у бюджеті району на 2002 рік виділення коштів на купівлю прокуратурі Сколівського району 3-ох кімнатної квартири для нього, як для прокурора Сколівського району Львівської області.
Рішенням сесії Сколівської районної ради № 291 від 23.01.2002 року було передбачено в районному бюджеті Сколівського району на 2002 рік кошти в сумі 40 000 грн. на придбання житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури.

Впродовж 2002 року Сколівська районна рада проводила пошук житла і того ж року купила на підставі договору купівлі продажу № 2160 3-ох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 30,2 м. кв., загальною площею 44,4 м. кв.

Рішенням сесії Сколівської районної ради № 70 від 23.01.2003 року вказану квартиру передано на обслуговування Сколівському будинкоуправлінню, про що складено акт приймання-передачі.

Крім цього, позивач вказує, що Сколівською міською радою у січні 2003 року йому, як наймачу, видано ордер № 22, з відміткою «службовий» на сім`ю з 3-ох осіб, на вселення у квартиру АДРЕСА_2 . Згідно ордеру 23.01.2003 року Сколівський районний відділ УМВСУ у Львівській області зареєстрував його по вказаній адресі, про що наявна відповідна відмітка у паспорті. З вказаної дати по сьогоднішній час позивач проживає у вказаній квартирі.

В позовній заяві позивач також зазначає, що в органах прокуратури України розпочав працювати з 1991 року. На даний час працює на посаді старшого інспектора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 380 від 15.03.1999 року «Про доповнення до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення», п. 40 постанови Кабінету Міністрів України № 37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення» до категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення віднесено працівників прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України № 320 від 14.07.2020 року «Про затвердження переліку категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надане службове жиле приміщення», затверджено Перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надане службове жиле приміщення. Згідно Переліку, у регіональних (обласних) та спеціалізованих на правах обласних прокуратурах, службове жиле приміщення надається працівникам, які виконують функції з обслуговування.

Позивач вважає, що незважаючи на законодавчі зміни, посада, яку він обіймає, залишає за ним право не тільки проживати у службовому приміщенні прокуратури, але і у подальшому, згідно чинного законодавства України, ставити питання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 з подальшим її наданням йому для постійного проживання разом із членами сім`ї.

З часу вселення у квартиру, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про співробітництво територіальних громад», «Про добровільне об`єднання територіальних громад», «Про засади державної регіональної політики» в Україні відбулося реформування місцевого самоврядування. Сколівський район, як територіальна одиниця перестав існувати, його територія ввійшла до Стрийського району Львівської області. Відповідно розпорядником квартири АДРЕСА_2 став орган місцевого самоврядування Стрийського району районна рада.

Стаття 125 Житлового кодексу України передбачає, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки Львівська обласна прокуратура не має власного житлового фонду, позивач звернувся до керівника Львівської обласної прокуратури про направлення клопотання до Стрийської районної ради, яка є правонаступником Сколівської районної ради, про виключення з числа службових квартир АДРЕСА_1 . З отриманої відповіді вбачається, що вказана квартира передана на баланс Сколівської міської ради. Відповідно обласна прокуратура звернулася з листом до голови Сколівської міської ради з аналогічним проханням, на що отримала копію рішення виконавчого комітету від 02.09.2021 року №190, згідно якого звернення Львівської обласної прокуратури відхилено. Рішення мотивовано тим, що на території Сколівської міської ради знаходиться відділ Стрийської окружної прокуратури та в майбутньому виникне питання вирішення забезпечення житлом працівників прокуратури.

Позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради від 02.09.2021 року №190 щодо відмови Львівській обласній прокуратурі у виключенні з числа службових квартир квартиру АДРЕСА_1 є протиправним, оскільки порушує його конституційні права, та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 31 Житлового кодексу УРСР, особи, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках

державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і

Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно ст. 46 Житлового кодексу України, поза чергою жиле приміщення надається особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість. Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, про що, зокрема, зазначено у статті 49 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Стаття 119 Житлового кодексу України передбачає категорії осіб, яким може бути надано службові жилі приміщення. Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Стаття 125 Житлового кодексу України визначає осіб, яких не може бути виселено зі службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статтях 124 цього Кодексу, не може бути виселено: «…, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення».

З огляду на викладені норми позивач вважає, що при виділенні йому житла було дотримано законодавство України. За час його проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а це понад 18 років, не викликали жодного сумніву підстави його проживання у органів місцевої влади, зокрема в Сколівській міській раді.

Вищевказане, на його думку, свідчить про протиправну бездіяльність Сколівської міської ради з розгляду питання, пов`язаного із виключенням з числа службових квартири АДРЕСА_1 . В даному випадку порушені права, що випливають із житлових правовідносин, а тому рішення Сколівської міської ради щодо відмови у виключенні з числа службових вказаної квартири підлягає скасуванню. Вважає, що суд повинен відновити його порушені житлові права та зобов`язати вчинити Сколівську міську раду дії, направлені на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

14.06.2022 року на адресу суду за вх. №2541 надійшов відзив на позовну заяву голови Сколівської міської ради М. Романишина, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Конституцією України (ст. 143) визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 11. ч.1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Виконавчий комітет Сколівської міської ради діє як колегіальний орган, що приймає рішення як суб`єкт владних повноважень без статусу юридичної особи.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (стаття 42 ЦПК). У цивільному процесі позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Виконавчий комітет Сколівської міської ради не є юридичною особою, не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у цивільному процесі.

Подібного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 676/5955/18-ц, згідно якої філія, яка в силі положень ст. 94 ЦК України не є юридичною особою, не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, згідно ст. 30 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

Відповідно до ст. 15 Житлового кодексу України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих рад та приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових, затверджують рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення.

Статтею 118 Житлового кодексу України визначено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Листом прокурора області п. Б. Ринажевського, прокуратура Львівської області звернулася з проханням до Сколівської районної ради щодо виділення коштів на купівлю прокурору району 3-ої кімнатної квартири.

Рішенням № 291 від 23.01.2002 року Сколівської районної ради XXVI сесії ІІІ демократичного скликання «Про виділення коштів для купівлі відомчої квартири для працівників прокуратури» було передбачено в районному бюджеті Сколівського району на 2002 рік кошти у сумі 40 тис. грн. на придбання житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури.

За результатами здійснення процедури запиту цінових пропозицій (котирувань) щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, на підставі розпорядження Сколівської районної ради від 06.11.2002 року №7 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 19.11.2002 року, зареєстрований у реєстрі за №2160.

Рішенням 6 сесії 4 скликання Сколівської районної ради № 70 від 23.01.2003 року було створено комісії про передачу вищезазначеної відомчої квартири на обслуговування Сколівському будинку правлінню.

У результаті реорганізації та децентралізації Сколівську районну раду було ліквідовано, а правонаступником визначено Стрийську районну раду. Згідно рішення III сесії VIII скликання Сірийської районної ради № 27 від 21.01.2021 року' «Про безоплатну передачу майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селищ міста Сколівського району», вищезазначена квартира була передана Сколівській міській раді.

13.08.2021 року Львівська обласна прокуратура звернулася з клопотанням до Сколівської міської ради щодо виключення вищезгаданої квартири з числа службових та змін договору найму.

Виконавчим комітетом Сколівської міської ради було прийняте рішення № 190 від 02.09.2021 року «Про розгляд звернення Львівської обласної прокуратури», яким звернення Львівської обласної прокуратури було відхилено. Рішення вмотивоване тим, що вищезазначена квартира була придбана для працівників прокуратури, про що свідчить договір купівлі-продажу від 19.11.2002 року зареєстрований у реєстрі за № 2160, а отже у майбутньому відомча квартира може використовуватися для забезпечення житлом працівників прокуратури, оскільки на території Сколівської міської ради знаходиться відділ Стрийської окружної прокуратури.

Відповідач наголошує, що відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Сколівська міська рада вважає обгрунтування позивача щодо втручання у його приватне та сімейне життя, до свого житла та кореспонденції - безпідставними і неприпустимими, оскільки жодні із вищезазначених прав ОСОБА_4 не були жодним чином порушені.

Враховуючи аргументи позивача щодо позбавлення його власності, наголошує, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за Сколівською районною радою та перебуває у комунальній власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 рокл № 002225 серія АА (додаток 3). Тобто, квартира АДРЕСА_2 є відомчою квартирою Сколівської міської ради.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що у виконавчого комітету Сколівської міської ради відсутнє право втручатися у процес виключення квартири із числа службових, однак відповідно до и. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. N 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Тобто цим пунктом не визначено обов`язок виконавчого комітету виключати квартиру за клопотанням підприємства, установи, організації, оскільки вищевказана норма містить випадок, коли таке виключення може не відбуватися, а саме при наявності погреби у такій службовій квартирі. Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах га договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. N 37, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Тобто вищезазначена квартира не перебуває на обліку та на балансі службових квартир Львівської обласної прокуратури, а є квартирою комунальної форми власності.

14.07.2022 року до суду за вх. №ЕП-995 надійшли до суду пояснення представника обласної прокуратури Р. Панькевич, в яких зазначає, що Львівська обласна прокуратура, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, вважає позов підставним та обгрунтованим з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з 1992 року, на цей час на посаді старшого інспектора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України №738к від 14.10.1999 року ОСОБА_1 було призначено на посаду прокурора Сколівського району Львівської області.

Прокурор Львівської області у 2001 році звернувся з листом №11-555 вих. до голови Сколівської районної ради передбачити у бюджеті району на 2002 рік виділення коштів на купівлю прокуратурі Сколівського району 3-ох кімнатної квартири для прокурора Сколівського району ОСОБА_1 .

Рішенням сесії Сколівської районної ради №291 від 23.01.2002 року передбачено в районному бюджеті Сколівського району на 2002 рік кошти в сумі 40 тис. грн. на придбання житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури.

Упродовж 2002 року Сколівська районна рада проводила пошук житла і того ж року купила (договір купівлі-продажу №2160) 3-ох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 30,2 м.кв., загальгою площею 44,4 м.кв.

Рішенням сесії Сколівської районної ради №70 від 23.01.2003 року вказану квартиру передано на обслуговування Сколівському будинкоуправлінню про що складено акт приймання-передачі.

Сколівською міською радою у січні 2003 року позивачу, як наймачу, видано ордер №22, з відміткою «службовий» на сім`ю з 3-ох осіб, на вселення у квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з ордером, 23.01.2003 року Сколівський відділ УМВСУ у Львівській області зареєстрував ОСОБА_1 за вказаною вище адресою. З указаної дати по теперішній час позивач проживає у вказаній квартирі.

Незважаючи на законодавчі зміни, посада яку займає позивач, залишає за ним право, не тільки проживати у службовому приміщенні прокуратури, але і в подальшому, згідно чинного законодавства України, ставити питання про виключення з числа службових вищевказаної квартири з подальшим її наданням ОСОБА_1 для постійного проживання разом зі членами сім`ї.

У 2002 році за зверненням прокурора Львівської області Сколівською районною радою, правонаступником якої є Стрийська районна рада (рішення №29 від 23.01.2002 року) виділено відомчу квартиру для працівників прокуратури.

В подальшому, вказана відомча квартира надана працівникові прокуратури ОСОБА_1 як службова, в якій він проживає із сім`єю з 23.01.2003 року по даний час. Ним самостійно, за власні кошти проведено ремонтні роботи у квартирі, в тому числі електрифікація, внутрішньо-оздоблювальні роботи, тощо.

Водначас, згідно з рішенням ІІІ сесії VІІІ скликання Стрийської районної ради №27 від 21.01.2021 року «Про безоплатну передачу майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Сколівського району» вказана квартира передана територіальній громаді Сколівської міської ради.

З урахуванням наведеного, профспілковим комітетом працівників Львівської обласної прокуратури та адміністрацією проаналізовано трудовий стаж працівника та встановлено, що на підставі службового ордеру №001 від 14.01.2003 року відомча 3-ох кімнатна квартира АДРЕСА_1 надана ОСОБА_1 , як службова.

Львівською обласною прокуратурою 13.08.2021 року голові Стрийської міської ради надіслано лист за №15/2-1137 вих. -21 з клопотанням про виключення вищевказаної квартири з числа службових та зміну договору найму.

Разом з тим, з рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради від 02.09.2021 року №190 «Про розгляд звернення Львівської обласної прокуратури» вбачається, що вказане клопотання обласної прокуратури було відхилено.

Пунктом 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, встановлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових.

Отже, при вирішенні питання зміни статусу службового приміщення Львівської обласною прокуратурою вимоги чинного законодавства України повністю дотримано, а саме: ОСОБА_1 на момент звернення про виключення квартири з числа службового приміщення працює в органах прокуратури; загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить більше 30 років; стаж роботи у органах прокуратури України більше 20 років; ОСОБА_1 проживає у квартирі більше 18 років.

Вказане вище свідчить про протиправність рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради від 02.09.2021 року №190 «Про розгляд звернення Львівської обласної прокуратури», що потягнуло за собою порушення житлових прав позивача.

06.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до виконавчого комітету Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури, в якій просить:

-об`єднати у одне провадження дві позовні заяви від 10.11.2021 року у цивільній справі №453/1569/21 за номером провадження №2/453/310/22 та даний позов;

-визнати незаконним та скасувати реєстраційне посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА на квартиру АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати виконавчий комітет Сколівської міської ради прийняти рішення про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових приміщень з подальшим її наданням йому для постійного проживання разом із членами сім`ї та подальшої приватизації;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Сколівської міської ради (82600, м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37, ) на його користь сплачений судовий збір в розмірі 1 816 грн.

Згідно протоколу автомазованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022 року вказана позовна заява передана судді Ясінському Ю.Є., для розгляду.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.) від 0.07.2022 року, вирішено передати цивільну справу №453/728/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сколівської міської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо визнання квартири комунальною власністю та реєстрації квартири за органом місцевого самоврядування та зобов`язання його вчинити дій, для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з цивільною справою №453/1569/21 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо відмови у виключенні з числа службових квартир та зобов`язання його вчинити дії, яка знаходиться у провадженні судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий суддя Брона А.Л.) від 14.07.2022 року вирішено об`єднати в одне провадження цивільну справу №453/728/22 (провадження №2/453/356/22) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сколівської міської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо визнання квартири комунальною власністю та реєстрації квартири за органом місцевого самоврядування та зобов`язання його вчинити дії з даною цивільною справою.

Позовну заяву позивач обгрунтовує тим, що у відзиві Сколівська міська рада, заперечуючи його законні позовні вимоги зазначила, що оспорювана квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за Сколівською районною радою та перебуває у комунальній власності. Майже 20 років ні Сколівська міська рада, ні Сколівська районна рада не повідомляла ні його, ні Львівську обласну прокуратуру про реєстрацію квартири МБТІ як комунальну власність, хоча з січня 2013 року і по цей час він проживає у вказаній квартирі, яка належить Львівській обласній прокуратурі.

Вважає, що реєстрація квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність Сколівської районної ради 30.12.2002 року у Стрийському державному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації являється протизаконною, оскільки порушує конституційні права позивача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Львівська обласна прокуратури, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Реєстраційне посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА, вважає таким, що підлягає скасуванню.

Встановлено, що прокуратурі були виділені кошти з обласного бюджету для фінансування капітальних вкладень по дольовій участі в будівництві житлового будинку в м. Сколе. Згідно з протоколом передачі капітальних вкладень на вказані кошти прокуратурі належало отримати квартиру. Рішенням Сколівської районної ради вказані кошти були використані не за цільовим призначенням, але з умовою відшкодування прокуратурі. Оскільки рішення про відшкодування не було виконано, прокуратура звернулася до Сколівської районної ради за поверненням належних їй коштів. Розглянувши звернення, радою в бюджеті передбачено кошти на придбання житла з ціллю використання, як службової квартири для працівників прокуратури. У подальшому, Сколівська районна рада, виконуючи вимоги прокуратури про повернення коштів, придбала для прокуратури квартиру, однак незаконно зареєструвала її як комунальну власність Сколівської районної ради.

Таким чином, право комунальної власності за Сколівської районною радою на квартиру АДРЕСА_2 , позивач вважає набутим неправомірно, оскільки кошти на квартиру належали прокуратурі Львівської області.

Прокуратура законно застосувала своє право, передбачене ст. 387 ЦК України «Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння». Та згідно частини 1 вказаної статті, власник має право витребувати своє майно в особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 345 ЦК України, визначає, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Позивач вказує, що всупереч нормам житлового законодавства, він разом з сім`єю позбавлений можливості реалізувати виникле право приватизації вказаного житла. Законність його проживання у спірній квартирі Сколівською міською радою не оспорювана, оскільки Львівської обласною прокуратурою і ним дотримані вимоги житлового законолавства.

21.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив Сколівської міської ради Львівської області, в якому зазначає, що відзив відповідача є непереконливим, суперечливим за змістом і некоректним, таким, що підлягає відхиленню через неправильне застосування норм матеріального права, порушення цивільного процесуального законодавства та перекручення особливо важливих у справі фактів з наступних підстав.

У зв`язку з прийняттям Законів України «Про співробітництво територіальних громад», «Про добровільне об`єднання територіальних громад», «Про засади державної регіональної політики» в Україні відбулося реформування місцевого самоврядування (адміністративна реформа - децентралізація). Сколівський район, як територіальна одиниця перестав існувати, його територія ввійшла до Стрийського району Львівської області. Відповідно розпорядником квартири АДРЕСА_2 , у якій я проживаю, став орган місцевого самоврядування Стрийського району - районна рада.

Голові Стрийської районної ради Львівською обласною прокуратурою направлено листа за № 15/2-1095 вих. 21 з клопотанням про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

З отриманої відповіді вбачалось, що згадана квартира передана на баланс Сколівської міської ради. Тоді, обласна прокуратура листом від 13.08.2021 № 15/2-1137 звернулась до голови Сколівської міської ради щодо виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду Сколівська міська рада надіслала копію рішення виконавчого комітету від 02.09.2021 № 190, згідно якого звернення Львівської обласної прокуратури щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових, відхилено. Виходячи з логіки Сколівської міської ради, вказані дії виконавчого комітету суперечать твердженням наведеним у відзиві.

У відзиві Сколівська міська рада, заперечуючи законні вимоги позову, зазначила, що оспорювана квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за Сколівською районною радою та перебуває у комунальній власності. До відзиву долучено копію реєстраційного посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 за № 002225, серія АА.

Водночас, як додаток до відзиву міською радою долучено рішення III сесії VIII скликання Стрийської районної ради № 27 від 21.01.2021 «Про безоплатну передачу майна із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Сколівського району», яким передавалась на баланс квартира АДРЕСА_1 . У даному додатку квартира зазначена як відомча, про комунальну власність квартири ні у рішенні, ні у додатку до рішення не вказано.

Майже 20 років ні Сколівська районна рада, ні Сколівська міська рада не повідомляла Львівську обласну прокуратуру та мене про реєстрацію квартири у МЕТІ як комунальну власність, хоча з січня 2003 року і по цей час я проживаю у вказаній квартирі, яка належить Львівській обласній прокуратурі.

Вважає, що реєстрація квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність Сколівської районної ради 30.12.2002 року у Стрийському державному комунальному міжрайонному бюро технічної інвентаризації являється протизаконною, оскільки порушує конституційні права позивача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а реєстраційне посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за № 002225, серія АА, є таким, що підлягає скасуванню.

Так, пунктом 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових - проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

При цьому, Житловий кодекс УРСР та Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, не надає виконавчому комітету районної, міської, районної в місті Ради права будь-яким чином впливати на волевиявлення установи, організації, за рішенням яких надається службове приміщення або виключається з числа службових, шляхом погодження чи непогодження, затвердження чи не затвердження такого рішення тощо. У відповідача також відсутнє право надавати оцінку зазначеним рішенням, втручатись у процес їхнього виконання та з будь-яких підстав перешкоджати їх реалізації.

Виконавчий комітет Сколівської міської ради, керуючись ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», мотивував своє рішення тим, що на території Сколівської міської ради знаходиться відділ Стрийської окружної прокуратури та в майбутньому виникне питання вирішення забезпечення житлом працівників прокуратури.

Прийняте виконавчим комітетом Сколівської міської ради рішення щодо підстав для відмови у зміні статусу житлового приміщення також не узгоджується з нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки нормами Житлового кодексу Української РСР, постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 № 37 не передбачено забезпечення житлом працівників прокуратури в майбутньому при вирішенні питання щодо виключення квартир з числа службових.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дана норма законодавства, ще раз підтверджує протиправність дій виконавчого комітету Сколівської міської ради, який зробив припущення щодо забезпечення житлом працівників прокуратури в майбутньому.

Окрім цього, у відзиві Сколівська міська рада покликається на ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» про здійснення правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Питання володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Стаття 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Вважає, що набуття права власності за органом місцевого самоврядування квартири АДРЕСА_2 відбулось незаконно.

Встановлено, що прокуратурі були виділені кошти з обласного бюджету для фінансування капітальних вкладень по дольовій участі в будівництві житлового будинку в м.Сколе. Згідно з протоколом передачі капітальних вкладень на вказані кошти прокуратурі належало отримати квартиру. Рішенням Сколівської районної ради вказані кошти були використані не за цільовим призначенням, але з умовою відшкодування прокуратурі. Оскільки рішення про відшкодування не було виконано, прокуратура звернулась до Сколівської районної ради за поверненням належних їй коштів. Розглянувши звернення, радою в бюджеті передбачено кошти на придбання житла з ціллю використання, як службової, квартири для працівників прокуратури. У подальшому, Сколівська районна рада, виконуючи вимоги прокуратури про повернення коштів, придбала для прокуратури квартиру, однак незаконно зареєструвала її як комунальну власність Сколівської районної ради.

Таким чином, право комунальної власності за Сколівською районною радою на квартиру АДРЕСА_2 набуто неправомірно, оскільки кошти на квартиру належали прокуратурі Львівської області.

Згідно статті 327 ЦКУ «Право комунальної власності» 1. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. 2. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Вказана норма законодавства зазначає, що у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Однак, якщо майно набуто незаконно, то відповідно квартира АДРЕСА_2 , не може належати Сколівській міській раді.

Виходячи зі змісту права власності володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_2 , повинна Львівська обласна прокуратура, яка прийняла рішення надати згадану квартиру позивачеві, про що надіслала відповідного листа Сколівській міській раді з вимогою виключити квартиру з числа службових.

Прокуратура законно застосувала своє право, передбачене статтею 387 ЦКУ «Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння». Так, згідно частини 1 вказаної статті, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тому, виключення квартири з числа службових є законною вимогою.

Зазначає, що незрозумілою є позиція відповідача, коли спираючись на норми Конституції України намагається ухилитись від прийняття законної вимоги прокуратури. Адже Львівська обласна прокуратура не перешкоджає виконавчому комітету Сколівської міської ради самостійно вирішувати питання місцевого значення (ст. 140 Конституції України), володіти рухомим і нерухомим майном (ст.142 Конституції України), управляти майном, що є в комунальній власності (ст.143 Конституції України). У той же час, виконавчий комітет Сколівської міської ради приймає 02.09.2021 року рішення № 190, згідно якого відхиляє звернення Львівської обласної прокуратури щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

Все це свідчить про нещирість відповідача, ігноруванням будь-якої іншої думки, бажанням досягнути результату за всяку ціну, навіть вдаючись до протиправних дій.

28.07.2022 року на адресу суду надійшло заперечення Сколівського міського голови М. Романишин, в якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки останній не наводить жодних доказів на підтвердження незаконності набуття права комунальної власності на квартиру, а також жодних доказів, які б підтверджували, що квартира належить Львівській обласній прокуратурі.

04.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив міського голови М. Романишин в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, при цьому наголошуючи, що оспорювана квартира не перебуває на обліку та балансі службових квартир Львівської обласної прокуратури, а є квартирою комунальної форми власності.

11.08.2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 , в якому просить замінити відповідача виконавчий комітет Сколівської міської ради належним відповідачем Сколівською міською радою.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11.08.2022 року, замінено неналежного відповідача виконавчий комітет Сколівської міської ради Львівської області по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо відмови у виключенні з числа службових квартир та зобов`язання його вчинити дії та позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сколівської міської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо визнання квартири комунальною власністю та реєстрації квартири за органом місцевого самоврядування та зобов`язання його вчинити дії, належним відповідачем Сколівською міською радою Львівської області.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Львівська обласна прокуратури про розгляд справи належним чином були повідомленні.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до наказу прокурора Львівської області Котик З.Л. № 480 від 26.12.1991 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду стажиста на вакантну посаду слідчого прокуратури Червоноармійського району м. Львова з 26.12.1991 року.

Згідно скерування ректора Львівського державного університету ім. Івана Франка №34, ОСОБА_1 з 01 серпня 1992 року призначено на посаду слідчого прокуратури Личаківського району м. Львова та забезпечено житловою площею згідно черги молодшому спеціалісту.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 09.06.1992 року, ОСОБА_1 з 14.10.1999 року був призначений прокурором Сколівського району; з 02.02.2004 року призначений виконуючим обов`язки помічника Стрийського міжрайонного прокурора на час перебування на лікарняному основного працівника з 03.02.2044 року; з 11.05.2005 року призначений на посаду старшого помічника Стрийського міжрайонного прокурора.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, прокурори і слідчі прокуратури, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку.

Як зазначає позивач в позовній заяві, він разом зі членами своєї сім`ї самостійно винаймали житло у м. Сколе Львівської області, оскільки орган місцевого самоврядування не забезпечив виконання вимог Конституції України та ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, посилаючись на відсутність вільного житлового фонду та будівництво нового у районі та місті Сколе.

У 2001 році позивачу стало відомо, що прокуратурі Сколівського району у 1994 році з обласного бюджету було виділено кошти в сумі у сумі 100 млн. крб. для фінансування капітальних вкладень по дольовій участі в будівництві 50-ти квартирного житлового будинку в м. Сколе. Згідно з протоколом передачі капітальних вкладень на вказані кошти прокуратурі належало отримати 3-ох кімнатну квартиру загальною площею 65,2 м. кв.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області №200 від 30.12.1994 року «Про використання капітальних вкладень в 1994 році», з врахуванням того, що через ряд об`єктивних причин станом на 30 грудня 1994 року неможливо відкрити фінансування капітальних вкладень по дольовій участі Сколівської прокуратури в будівництві 50-квартирного житлового будинку в м. Сколе та наявність заборгованості по будівництву радіорелейної лінії Турка-Завадка-Славсько, виконавчий комітет районної Ради вирішив по згоді Сколівської прокуратури провести оплату виконаних робіт по будівництву радіорелейної лінії Турка-Завадка-Славсько в сумі 100 млн. крб. за рахунок коштів, виділених з обласного бюджету для дольової участі прокуратури в будівництві житлового будинку в м. Сколе. При фінансуванні в 1995 році капітальних вкладень по будівництву радіорелейної лінії Турка-Завадка-Славсько з виділених на цю мету коштів вирішено відшкодувати прокуратурі 100 млн. крб. при умові оформлення нею необхідної документації для відкриття фінансування дольової участі в житловому будівництві.

Як встановлено в судовому засідання, прокурор Львівської області у 2001 році звертався з листом №11/555 до Сколівської районної ради Львівської області з проханням повернути використані кошти, передбачивши у бюджеті району на 2002 рік виділення коштів на купівлю прокуратурі Сколівського району 3-ох кімнатної квартири для прокурора ОСОБА_1 .

Рішенням голови Сколівської районної ради Ю. Андрушків № 291 від 23.01.2002 року, вирішено передбачити в районному бюджеті Сколівського району на 2002 рік кошти в сумі 40 000 грн. на придбання житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури.

Так, впродовж 2002 року, Сколівська районна рада Львівської області проводила пошук житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури, і цього ж року на підставі договору купівлі №2160 придбала 3-ох кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням голови Сколівської районної ради Львівської області Ю. Андрушків № 70 від 23.01.2003 року було вирішено створити комісію по передачі відомчої квартири районної ради для користування працівниками районної прокуратури на обслуговування Сколівському будинкоуправлінню.

Актом приймання-передачі голова Сколівської районної ради Львівської області Ю. Андрушків передав начальнику Сколівського будинкоуправління М. Михайлишин відомчу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для службового користування працівниками районної прокуратури загальною площею 44,40 м. кв., житловою площею 30,2 м. кв., з балансовою вартістю 38 000 грн.

На підставі ордеру № 22, виданого 23.01.2003 року головою Сколівської міської ради, місце проживання позивача було зареєстроване Сколівським районним відділом УМВС у Львівській області за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверждується копією паспорта.

Як вбачається з довідки №731, виданої 06.05.2021 року Сколівською міською радою Львівської області, окрім позивача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено під час розгляду справи та вбачається з наказу №1763к, виданого 16 вересня 2020 року керівником обласної прокуратури А. Войтенко, ОСОБА_1 з 17 вересня 2020 року і по даний час працює здійснює функції з обслуговування, працюючи на посаді старшого інспектора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури.

Відповідно до протоколу засідання комісії Львівської обласної прокуратури з установлення періоду проходження служби (стажу), трудовий стаж ОСОБА_1 станом на 21 вересня 2020 року складає 22 роки 06 місяців 20 днів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №380 від 15.03.1999 року «Про доповнення до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення» та постанови Кабінету Міністрів України №37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення», до категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, віднесено працівників прокуратури.

Згідно наказу генерального прокурора І. Венедіктової №320 від 14.07.2020 року «Про затвердження переліку категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення», затверджено перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення. Наказ Генерального прокурора України від 28 липня 2016 року №273 «Про затвердження переліку категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення» визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до переліку, затвердженого наказом Генерального прокурора 14 липня 2020 року №320, до категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення, зокрема відносяться працівники, які виконують функції з обслуговування.

Тобто, незважаючи на законодавчі зміни, посада, яку обіймає на даний час позивач, залишає за ним право проживати у службовій квартирі для працівників прокуратури.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 25.06.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. за №263222146, в Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, іпотек, квартира АДРЕСА_2 , не значиться.

Відповідно до статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно із частиною другою статті 121 ЖК Української РСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Відповідно до статті 122 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Законом установлено, що єдиною підставою для вселення у надане службове приміщення є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 125 Житлового кодексу України, до осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення відносяться, зокрема особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Як вбачається із заяви позивача, наявної в матеріалах справи, такий 22 червня 2021 року звернувся до керівника Львівської обласної прокуратури Войтенка А.Б. з проханням направити до Стрийської районної ради, яка являється правонаступником Сколівської районної ради, клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

Згідно листа №1095 від 03.08.2021 року, Львівська обласна прокуратура в особі в.о. керівника Р. Павленка звертається з проханням голови Стрийської районної ради Лучечка М.М. про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових та зміну договору найму, оскільки ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 1992 року.

Відповідно до листа голови районної ради М. Лучечко №373/04-08 від 05 серпня 2021 року, квартира АДРЕСА_1 передана Стрийською районною радою територіальній громаді Сколівської міської ради, згідно рішення Стрийської районної ради №27 від 21 січня 2021 року «Про безоплатну передачу майна із спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міста Сколівського району».

На підставі вказаного листа Львівська обласна прокуратура в особі заступника керівника М. Мерет, звернулася з проханням до голови Сколівської міської ради Романишина М.С. про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових та зміну договору найму, оскільки ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 1992 року.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради №190 від 02 вересня 2021 року «Про розгляд звернення Львівської обласної прокуратури», вирішено відхилити звернення Львівської обласної прокуратури щодо виключення квартири в АДРЕСА_2 , з числа службової.

Згідно п.3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37 (надалі Положення) визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Відповідно до Пункту 6 вказаного Положення, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Крім цього, норми Житлового Кодексу УРСР та Положення не надає, в даному випадку відповідачу права будь-яким чином впливати на волевиявлення установи, організації, за рішенням яких надається службове приміщення або виключається з числа службових.

Як вже було встановлено судом, позивач на час звернення про виключення квартири з числа службових, працював і продовжує працювати в органах прокуратури, загальний стаж його роботи становить більше 30-ти років, а у органах прокуратури більше 20-ти років. Крім цього встановлено, що такий проживає у спірній квартирі понад 18-ти років. Отже, при вирішенні питання зміни статусу службового приміщення Львівською обласною прокуратурою вимоги чинного законодавства України повністю дотримані.

Також, при зміні статусу службового приміщення, судом не вбачається порушень житлових прав інших працівників прокуратури, які потребують забезпечення житлом, оскільки у випадку звільнення позивача з органів прокуратури, такий не підлягає виселенню без забезпечення іншим жилим приміщенням, а тому спірна службова квартира не може бути передана в користування іншим особам.

Прийняте виконавчим комітетом Сколівської міської ради рішення щодо підстав для відмови у зміні статусу житлового приміщення також не узгоджується з нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки нормами Житлового кодексу Української РСР, постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37 не передбачено забезпечення житлом працівників прокуратури в майбутньому при вирішенні питання щодо виключення зі складу службових квартир.

Отже, внаслідок протиправного прийняття відповідачем рішення №190 від 02.09.2021 року, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст.8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло».

Таким чином, враховуючи те, що позивач, як особа, права якого були грубо порушені, не має іншої можливості, ніж звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у цього органу за законом не існує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі саме у спосіб, вибраний позивачем та такий засіб правового захисту є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що виконавчий комітет Сколівської міської ради не є юридичною особою, не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у цивільному процесі, оскільки таке спростоване постановою, прийнятою 18.04.2022 року Львівським апеляційним судом у даній справі, в якій зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на її думку, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з порушенням права особи отримати житло, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача. Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічно-правовим, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства. У цьому випадку той факт, що відповідач є суб`єкт владних повноважень не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Вирішуючи спір в частині визнання незаконним та скасування реєстраційного посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА на квартиру АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Як вже було встановлено судом, рішенням голови Сколівської районної ради Ю. Андрушків № 291 від 23.01.2002 року, вирішено передбачити в районному бюджеті Сколівського району на 2002 рік кошти в сумі 40 000 грн. на придбання житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури.

Так, впродовж 2002 року, Сколівська районна рада Львівської області проводила пошук житла з ціллю використання як службової квартири для працівників прокуратури, і цього ж року на підставі договору купівлі №2160 придбала 3-ох кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом приймання-передачі голова Сколівської районної ради Львівської області Ю. Андрушків передав начальнику Сколівського будинкоуправління М. Михайлишин відомчу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для службового користування працівниками районної прокуратури загальною площею 44,40 м. кв., житловою площею 30,2 м. кв., з балансовою вартістю 38 000 грн.

На підставі ордеру № 22, виданого 23.01.2003 року головою Сколівської міської ради, місце проживання позивача було зареєстроване Сколівським районним відділом УМВС у Львівській області за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з реєстраційного посвідчення, сеії НОМЕР_2 , Стрийське державне комунальне міжрайонне бюро технічної інвентаризації посвідчує те, що квартира АДРЕСА_2 зареєстровано за Сколівською районною радою на праві комунальної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Сколівською державною нотаріальною конторою 19.11.2002 року за реєстровим №2160.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 327 ЦК країни передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи із вказаних процесуальних норм, суд приходить до переконання, що в даному випадку володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_2 належить Львівській обласній прокуратурі, якою прийнято рішення про надання такої квартири позивачу та скеровано листа Сколівській міській раді з вимогою про виключення такої з числа службових. Так, Сколівська міська рада, як формальний власник комунального майна відмовивши Львівській обласній прокуратурі у виключенні квартири із числа службових порушила вимоги ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Таким чином, право комунальної власності за Сколівською районною радою на спірну квартиру набуте неправомірно, в зв`язку з чим реєстраційне посвідчення, видане Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА на квартиру АДРЕСА_2 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3 632 грн., а тому такий підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37, нормами Житлового Кодексу УРСР, ст. ст. 19, 47 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 317, 327, 328, 345 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сколівської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій відповідача, скасування рішення щодо відмови у виключенні з числа службових квартир та зобов`язання його вчинити дії та позовну заяву ОСОБА_1 до Сколівської міської ради, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Львівська обласна прокуратура, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача і скасування рішення щодо визнання квартири комунальною власністю та реєстрації квартири за органом місцевого самоврядування та зобов`язання його вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Сколівськох міської ради від 02.09.2021 року №190 про відхилення звернення Львівської обласної прокуратури щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

Зобов`язати виконавчий комітет Сколівської міської ради прийняти рішення про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових приміщень з подальшим її наданням ОСОБА_1 , для постійного проживання разом із членами його сім`ї та подальшої приватизації.

Визнати незаконним та скасувати реєстраційне посвідчення Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2002 року за №002225, серія АА на квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сколівської міської ради (82600, м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач:Сколівська міська рада, місцезнаходження: 82600, м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37, .

Треті особи, які не завляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Львівська обласна прокуратура, місцезнаходження: 79005, м. Львів, пр-т Шевченка, 17/19.

Суддя