Дата документу 12.09.2022
Справа № 334/1136/22
Провадження № 2/334/1865/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Мацухової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про розірвання попереднього договору купівл-продажу, стягнення коштів та відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» в якому просив суд розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2021 року на сумі 135 439 грн 08. коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25449 гривень; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 гривень, а також судові витрати.

28 лютого 2022 року по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Встановлено строк відповідачу для надання до суду відзиву на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень.

Від відповідача, надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м.Київа за місцем знаходження відповідача.

Ухвалою суду від 22.06.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Везем Шиппінг» про передачу справи до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду відмовлено.

Позивач в свою чергу збільшив позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з 31.12.2021 року по 14.07.2022 року розмірі у розмірі 16 819 грн. 97 коп. 3% річних за період з 31.12.2021 року по 14.07.2022 року у розмірі 2 181 грн. 87 коп.

Ухвалою суду від 06.09.2022 року закрито підготовче судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача пояснювала та доводила суду письмовими доказами, що у серпні 2021 року, у зв`язку із необхідністю придбання автомобіля, на веб ресурсі Instagram, позивач знайшов пропозицію ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» з підбору та продажу авто із США.

Так, ОСОБА_1 зв`язався із менеджером зазначеної компанії, за результатами бесіди позивача запевнили, що йому підберуть якісний автомобіль та доставлять його у найкоротший строк за умови термінової сплати за послуги підбору авто та авансового платежу за транспортний засіб.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 було сплачено на користь ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» грошові кошти у розмірі 16 080, 00 гривень за надання послуг щодо підбору транспортного засобу із США з метою його подальшого придбання у товариства.

19 серпня 2021 року ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» було запропоновано укласти з ОСОБА_1 попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марка: CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 2013, номер шасі НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.1. договору сторони погодили, що вони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний Договір) транспортного засобу, автомобіля CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 2013, номер шасі НОМЕР_1 .

Згідно із п. 1.2. Договору сторони зобов язуються до 31 грудня 2021 року укласти Основний договір.

Відповідно до п.2.1. продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною в розмірі 8 235.00 ( вісім тисяч двісті тридцять п`ять) доларів США, що згідно із офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 219 425, 69 гривень, у тому числі ПДВ - 36 570, 95 гривень, та сплачується стороною-2 в безготівковій формі на поточний рахунок сторони 1 в національній валюті України - гривня згідно з офіційним курсом НБУ на дату виставлення рахунку.

Згідно із п.2.3 Попереднього Договору Сторона-2 сплачує в день підписання договору Стороні-1 в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 5 083. 00 (п`ять тысяч вісімдесят три) доларів США, то згідно з офіційним курсом НБУ на дай укладання договору становить 135 439. 08 гривень, у тому числі ППВ - 22 5 73. J гривень.

Відповідно до цього, ОСОБА_1 було сплачено на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНЕ» згідно із п.2.3 попереднього договор завдаток у розмірі 135 439, 08 гривень. Також, позивачем було сплачено на рахунок СК «Бенефіт» страховий платіж у розмі 9 369 гривень 00 коп. за страхування вантажу при одноразовому перевезенні.

П.1.3. Попереднього Договору встановлено, що Сторона-1 гарантує, що в момент укладання основного договору транспортний засіб визначений у п.1. договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконанн зобов язання перед будь-яким фізичними та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.

Тобто, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» зобов`язалось, що станом на 31 грудня 2022 року, передбачений попереднім договором автомобіль буде належати їй та сторони укладуть договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля.

Натомість, станом на січень місяць 2022 року, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», не уклав з позивачем основновний договір, а саме договір купівлі-продаж транспортного засобу марка: CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 20L номер шасі НОМЕР_1 , а зазначений транспортний засіб так і не належить відповідачу.

В свою чергу, ОСОБА_1 було виконано зобов`язання з попереднім договором, а саме було перераховано завдаток в рахунок укладанн майбутнього договору у розмірі 135 439, 08 гривень на поточний рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», що підтверджується квитанцією №3405951 1 від 20.08.2021 року. Проте, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», свої зобов`язання за попереднім договорої не виконав.

У зв`язку із тим, що фактично умови попереднього договору були порушені, основний договір так, і не був укладений в строк.

18 січня 2022 року, позивач звернувся з вимогою до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про розірвання попереднього договору і повернення сплачених ним грошових коштів.

Натомість станом на дату подання позовної заяви, відповіді від ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» не отримано.

Представник позивача зазначає, що передбачений попереднім договором автомобіль позивач планував використовувати для роботи, а також у інтересах сім`ї.

ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» не виконало умови попереднього договору, та безпідставно заволоділо грошовими коштами позивача, через що, він фактично позбавлений можливості придбати інший автомобіль.

Отже, порушені права позивача, як споживача, адже у діях ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» вбачається нечесна підприємницька практика, а саме відмова від повернення коштів у позасудовому порядку.

Також, представник позивача доводила, що протиправними діями відповідача, ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, адже ухилення відповідача від укладання договору купівлі-продажу автомобіля, за який він сплатив майже 2/3 частини її вартості, а у подальшому відмова від повернення грошових коштів призвело до погіршення його емоційного та психічного стану. Позивач був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертався до відповідача, як усно так і письмово, звертався за юридичною допомогою.

Через неправомірні дії відповідача погіршився фізичний стан позивача. Він почав відчувати нервовість, безпорадність, постійний страх щодо неповернення значних грошових коштів, втратив сон. Внаслідок цього порушився звичний уклад мого життя, він став рознервованим, розгубленим, перебуває у стані постійного стресу.

Свою моральну шкоду позивач онінює у розмірі 10 000 гривень.

Представник відповідача повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що у серпні 2021 року, у зв`язку із необхідністю придбання автомобіля, на веб ресурсі Instagram, позивач знайшов пропозицію ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» з підбору та продажу авто із США.

Так, ОСОБА_1 зв`язався із менеджером зазначеної компанії, за результатами бесіди позивача запевнили, що йому підберуть якісний автомобіль та доставлять його у найкоротший строк за умови термінової сплати за послуги підбору авто та авансового платежу за транспортний засіб.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 було сплачено на користь ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» грошові кошти у розмірі 16 080, 00 гривень за надання послуг щодо підбору транспортного засобу із США з метою його подальшого придбання у товариства.

19 серпня 2021 року ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» було запропоновано укласти з ОСОБА_1 попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марка: CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 2013, номер шасі НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.1. договору сторони погодили, що вони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний Договір) транспортного засобу, автомобіля CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 2013, номер шасі НОМЕР_1 .

Тобто, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» зобов`язалось, що станом на 31 грудня 2022 року, передбачений попереднім договором автомобіль буде належати їй та сторони укладуть договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля.

Натомість, станом на січень місяць 2022 року, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», не уклав з позивачем основновний договір, а саме договір купівлі-продаж транспортного засобу марка: CADILLAC, модель ATS LUXURY, рік випуску 20L номер шасі НОМЕР_1 , а зазначений транспортний засіб так і не належить відповідачу.

В свою чергу, ОСОБА_1 було виконано зобов`язання з попереднім договором, а саме було перераховано завдаток в рахунок укладанн майбутнього договору у розмірі 135 439, 08 гривень на поточний рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», що підтверджується квитанцією №3405951 1 від 20.08.2021 року. Проте, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», свої зобов`язання за попереднім договорої не виконав.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що договір є не виконаним, укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає вимогам законодавства України, порушує права позивача та є несправедливим, що є підставою для визнання його недійсним.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач уклав з позивачем письмовий договір, який має найменування Попередній договір №б/н від 19.08.2021 купівлі-продажу транспортного засобу, та за його умовами відповідач зобов`язався надати послуги за дорученням позивача, а саме вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента, споживачу, тобто позивачу.

Крім того, у зв`язку з укладенням зазначеного договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються (окрім положень Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку) Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживча, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.19 зазначеного Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 наведеної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Поняття «нечесна підприємницька практика» означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

З аналізу норм ст.18 цього Закону, суд дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимогу у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (ч.4 ст.18 цього Закону).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Несправедливим відносно позивача, як споживача, є умова п.1.1 спірного попереднього договору щодо дати укладення основного договору, а в разі не придбання автомобіля продавцем на цю дату, то дата укладення основного договору не вказується конкретна, що надає право продавцю (відповідачу) на власний розсуд визначати необмежені строки придбання автомобіля, та ставить позивача, як покупця, у невигідні умови. Також Попередній договір не передбачає відповідальності продавця за порушення умов Попереднього договору, що є обмеженням прав споживача. Окрім того кінцевий термін укладання Основного договору 31.12.2021, порушує права позивача, як споживача, оскільки укладаючи зазначений попередній договір він розраховував на отримання автомобіля відразу, а не протягом півроку.

Вказані обставини свідчать про нечесну підприємницьку практику з боку відповідача, оскільки позивача при укладенні Попереднього договору було введено в оману шляхом надання йому нечіткої та двозначної інформації щодо умов договору в частині строків придбання автомобіля.

Спірним договором фактично забезпечено захист інтересів лише продавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов`язками сторін.

Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Вищезазначене свідчить про те, що укладання основного договору між сторонами в майбутньому неможливо, оскільки позивач, як споживач, втратив довіру до відповідача, та наполягає на поверненні сплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було сплачено на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНЕ» згідно із п.2.3 попереднього договор завдаток у розмірі 135 439, 08 гривень. Також, позивачем було сплачено на рахунок СК «Бенефіт» страховий платіж у розмі 9 369 гривень 00 коп. за страхування вантажу при одноразовому перевезенні.

За таких обставин користування відповідачем коштами, які сплатив позивач як аванс, є безпідставними, а тому сплачені позивачем кошти в сумі 135 439,08 гривень підлягають поверненню.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним з моменту його вчинення, внаслідок чого позивачу, в порядку застосування ст.216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти шляхом їх стягнення з відповідача.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України у рішенні по справі №15-рп/2011 від 10.11.2011: «Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу (ЦК). Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Цивільного Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому послуги».

Обгрунтовуючи свої вимоги, представник позивача доводив суду, що оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу, так і не був укладений, позивачу було завдано збитків у розмірі 25 449 гривень, які були сплачені ним для виконання основного зобов`язання, а саме: 16 080 грн. 00 коп. кошти, які сплачені ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМІЛИППІНГ» за надання послуг щодо підбору транспортного засобу із США та 9 369 грн. 00 коп. кошти сплачені за страхування вантажу при одноразовому перевезенні.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою ст..635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладання договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збиткі, завданні простроченням.

В даному випадку з відповідача підлягає стягненню 16 080 грн. 00 коп. грошових коштів, які сплачені позивачем ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМІЛИППІНГ» за надання послуг щодо підбору транспортного засобу із США та 9 369 грн. 00 коп. грошових коштів сплачених позивачем за страхування вантажу при одноразовому перевезенні.

Також, частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляиії за весь час прострочення, а також З % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14- 59Ідеї8), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12- 105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ не повернуло авансовий платіж, який був сплачений Позивачем згідно Попереднього Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2021 року, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України вважаю, що з Відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних за період з 31.12.2021 року по 14.07.2022 року відповідно до наведених позивачем розрахунках у таких розмірах: інфляиійні втрати у розмірі 16 819 грн. 97 коп: 3% річних у розмірі 2 181 грн. 87 коп.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як пояснив представник позивача, моральні страждання позивача полягають у тому, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 10 000 грн. що є співрозмірною сумою тим нервовим стражданням, які він та його родина потерпає на даний час. Гроші відірвані від сім`ї, частина яких була запозичена у родичів і борги треба віддавати. Безрезультатні перемовини з відповідачем, поїздки, листування (а.с. 15, 16) та телефонні розмови, пошуки правової допомоги, звернення до суду потребують від нього зайвих нервових зусиль та незапланованих витрат як грошей так і часу. А з цим порушується звичайний ритм його життя що також відображається на загальному стані здоров`я.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України).

Згідно з ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань.

При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 10 000 грн. є співрозмірним.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 10 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

Та, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що попередній договір б/н від 19.08.2021 купівлі -продажу транспортного засобу слід визнати недійсним, а завдані відповідачем матеріальні слід стягнути на користь позивача. Також підлягає стягненню моральна шкода.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню 2891,31 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 229, 235, 247, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 202, 203, 215, 216, 236, 625, 693, 1167 ЦК України, ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.08.2021 року у сумі 135 439 грн 08. коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 449 гривен.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» користь ОСОБА_1 інфляиійні втрати у розмірі 16 819 грн. 97 коп та 3% річних урозмірі 2 181 грн. 87 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 гривен.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2891,31 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено та проголошено 12 вересня 2022 року.

Суддя Н.Ю.Козлова