ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Чернівці

справа № 720/1346/22

провадження 22-ц 822/711//22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2022 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявою про забезпечення позову.

Обґрунтовували заяву тим, що за час спільного шлюбного життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нажили нерухоме майно - житловий будинок з погосподарськими спорудами розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним. ОСОБА_2 має намір звернутися із позовом про розподіл майна подружжя. Оскільки ОСОБА_1 хоче продати будинок, отже існує реальна загроза відчуженню даного житлового будинку та земельної ділянки.

Просили накласти арешт на житловий будинок з допоміжними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку під ним та заборонити будь-якій особі, в тому числі, ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо їхнього відчуження, здачі в оренду, приватизації тощо.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2022 року заяву задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок з допоміжними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку під ним та заборони будь-якій особі, в тому числі, ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо їхнього відчуження, здачі в оренду, приватизації, тощо.

Виконання ухвали доручено Новоселицькому відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2022 року скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позов відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що заявниками не було надано належних доказів, а судом не було належним чином звернуто увагу на те, що жодної земельної ділянки в спільній сумісній власності подружжя не було. Земельна ділянка, на якій знаходиться будинок перебуває в комунальній власності, а отже накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться у власності третіх осіб є неправомірним. Апелянт посилається на те, що законом визначений чіткий перелік видів забезпечення позову і зазначення судом в ухвалі «тощо» є помилковим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу.

Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі. В період смільного сімейного життя був зданий в експлуатацію 10 березня 1993 року житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , про, що свідчить те, що він був нажитий під час шлюбу. Заявники мають намір подати в суд позов про розподіл майна подружжя.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що за час спільного шлюбного життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули нерухоме майно - житловий будинок з погосподарськими спорудами розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з допоміжними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку під ним та заборони будь-якій особі, в тому числі, ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо їхнього відчуження, здачі в оренду, приватизації, тощо.

Однак, суд першої інстанції не врахував наступного.

Згідно з ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Отже, є слушними доводи апелянта, що зазначеною статтею визначений чіткий перелік видів забезпечення позову і зазначення судом в ухвалі такого способу забезпечення як «тощо» є помилковим.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановивши, що між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна, суд першої інстанції забезпечив позов, застосувавши заходи забезпечення позову на житловий будинок та земельну ділянку. Однак, судом не було враховано статусу земельної ділянки і доводи апелянта стосовно цього є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст.ст. 79, 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності та знаходиться на території Новоселицької міської територіальної громади в м.Новоселиця. Рішенням №23/42 від 28.07.2022р. Новоселицької міської ради надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок на даний момент не сформована, її межі не визначені.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та безпідставно забезпечив позов на земельну ділянку.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми процесуального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду в частині забезпечення позову на земельну ділянку та відмови в задоволені заяви про забезпечення позову на земельну ділянку. Також слід виключити з резолютивної частини ухвали слова : «приватизації, тощо». В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2022 року в частині забезпечення позову на земельну ділянку - скасувати, в задоволені заяви про забезпечення позову на земельну ділянку - відмовити.

Виключити з резолютивної частини ухвали слова : «приватизації, тощо».

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної постанови - 21 вересня 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді А.І. Владичан

І.Н. Лисак