ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2833/21Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/817/526/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін відповідача ОСОБА_1 та його представниці - адвоката Сампари Н.М., представника державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» - Карапетяна Е.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №608/2833/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року, ухваленого суддею Коломієць Н.З., повний текст рішення складено 28 квітня 2022 року, у цивільній справі за позовом державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач - державна установа «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі Фонд) звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів. В обґрунтування вимог зазначив, що в період з 27 квітня 2004 року по 28 березня 2006 року між ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_1 було укладено сім кредитних угод, згідно яких йому було надано цільовий кредит на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області на загальну суму 61000 гривень. Зобов`язання за кредитними договорами ОСОБА_1 належним чином не виконував , що привело до утворення заборгованості.

Рішенням Чортківського районного суду від 08.12.2009 в справі № 2-1008/2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду 77 375,73 гривень заборгованості за кредитними угодами. Вказане рішення суду не виконано, кошти відповідачем не повернуто в повному обсязі.

На підставі вказаного та відповідно до положень частини другої статті 625 ЦК України, просив суд стягнути з Богуна 125 004 (сто двадцять п`ять тисяч чотири гривні) 62 копійки заборгованості, з яких: 18 883,21 гривень (інфляційні втрати у розмірі 10 793,81 гривень та 3% річних у розмірі 8 089,40 гривень) за період з 09 грудня 2009 року по 03 червня 2013 року та 106 121,41 гривень (інфляційні втрати у розмірі 92 886,45 гривень та 3% річних у розмірі 13 234,96 гривень) за період з 05 червня 2013 року по 06 грудня 2021 року та судові витрати.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року Позовні вимоги державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (, вул. С. Крушельницької, 18/503, м. Тернопіль, 46001) до ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (46001, м. Тернопіль, вул. С. Крушельницької, 18/503, , р/рUА5723401) 125 004 (сто двадцять п`ять тисяч чотири гривні) 62 копійки заборгованості, з яких: 18 883,21 гривень (інфляційні втрати у розмірі 10 793,81 гривень та 3% річних у розмірі 8 089,40 гривень) за період з 09 грудня 2009 року по 03 червня 2013 року та 106 121,41 гривень (інфляційні втрати у розмірі 92 886,45 гривень та 3% річних у розмірі 13 234,96 гривень) за період з 05 червня 2013 року по 06 грудня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору та 4650 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень витрат за вчинення нотаріальних дій.

В апеляційній скарзі представниця відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає, рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року є таким, що прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також із порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, а тому підлягає до скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції протиправно та в порушення норм права не застосував строк позовної давності до позовних вимог ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Зазначає, що правовідносини між ДУ «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_1 , припинені (розірвані) - 08.12.2009 року, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі № 2-1008/2009 від 08.12.2009 року. Суд першої інстанції помилково посилається на ст. 50 БК України, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог та не врахував, що БК України прийнятий 08.07.2010 року, а опублікований в офіційному виданні 04.08.2010 року. Оскільки на момент виникнення та існування спірних правовідносин не існувало норм БК України, то до спірних правовідносин застосовуються норми права про загальну позовну давність.

Зазначає, що позивач про порушення свого права дізнався щодо всіх кредитних угод у 2009 році при зверненні до Чортківського районного суду з позовом у справі № 2-1008/2009, а тому строк звернення позивача до суду пропущено. Вважає, що позивачем не вірно встановлено суму заборгованості позивача. Крім того суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та самостійно встановив яку суму та за вчинення яких дій слід стягувати з ОСОБА_1 , чим порушив норми процесуального права оскільки таких позовних вимог позивач не заявляв.

Представник державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» подав відзив на апеляційну скаргу де зазначає, що вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 повністю безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Просить відмовити ОСОБА_1 в апеляційних вимогах про скасування рішення Чортківського районного суду Тернопільської області у справі №608/2833/21 від 18 квітня 2022 року за безпідставністю апеляційних вимог.

Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 не сплатив жодного платежу до бюджету держави за судовим рішенням Чортківського районного суду, яке набрало законної сили, від 08 грудня 2009 року по справі № 2-1008/2009, що є порушенням законних прав державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Вказує, що суд підставно застосував до даних правовідносин ст. 50 Бюджетного кодексу України та вірно прийшов до висновку, що позовна давність на вимоги щодо погашення заборгованості не поширюється.

Вказує, що відповідно нарахування на стягнений судом борг за рішенням суду від 08 грудня 2009 року по справі №2-1008/2009№ здійснювалися в два етапи: до 04 червня 2013 року та від 05 червня 2013 року до дати подачі позовної заяви за мінусом ринкової вартості будинку. (Розрахунки в позові подані в додатках).

Зазначає, що невиконання боржником рішення Чортківського районного суду від 08 грудня 2009 року по справі № 2-1008/2009, яке набрало законної сили, щодо повернення заборгованості в бюджет держави, призвело до додаткових видатків Державної установи з бюджету для вчинення нотаріальних дій.

Вважає, що рішення суду першої інстанції по даній справі не порушує право на справедливий судовий розгляд є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сампара Н.М. апеляційну скаргу підтримали посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» - Карапетян Е.Т. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу заперечив рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позовна давність на дані правовідносини не поширюється у відповідності до ч.1ст.50 Бюджетного кодексу України.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області 08.12.2009 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 77 375,73 гривень заборгованості за кредитними угодами, 70 гривень витрат в рахунок друку оголошень в пресі, 773,75 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді.

На підставі виконавчого листа, виданого 15.01.2010 Чортківським районним судом Тернопільської області, відділом державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції відкрите виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Дане рішення суду відповідач не виконував і не виконав повністю на день розгляду справи.

Згідно з актом Чортківської ДВС про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.06.2013, будинок АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_1 та був оцінений у 25 515 гривень (висновок про вартість житлового будинку від 12.12.2011), переданий Фонду, про що 28.09.2021 приватним нотаріусом видано свідоцтво про право власності серії НРК 426449.

Сума забргованості після передачі зазначеного майна стягувачу в рахунок погашення боргу становила 51860,73 грн. яка відповідачем не сплачена.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Статтею 625 ЦК України, зокрема врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, свідчить про компенсаційний, а не штрафний зміст відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою відповідно до статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Враховуючи, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання, яке не є зобов`язанням за договором позики, а є трансформованим з нього зобов`язанням, встановленим рішенням суду, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав до суду першої інстанції заяву в якій просив застосувати строки позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про застосування загальної позовної давності до позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ч.1ст.50 Бюджетного кодексу України, у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Суд зазначив, що позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється та задовольнив позовні вимоги в повному об`ємі.

Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чортківського районного суду від 08.12.2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду 77 375,73 гривень заборгованості за кредитними угодами яке ОСОБА_1 не виконав.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на підставі статті 625 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, визначеного цим рішенням суду, а тому ч.1ст.50 Бюджетного кодексу України не може бути застосована в даному випадку, оскільки стосується питання, щодо непоширення позовної давності на вимоги до стягнення заборгованості за кредитом. Колегія суддів зазначає, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Таким чином судом першої інстанції безпідставно не застосовано строки позовної давності, що привело до помилкових висновків суду про повне задоволення позовних вимог, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог в межах строків позовної давності.

У цій справі позивач пред`явив пред`явив позов до суду 10.12.2021 р.

Станом на час пред`явлення позову рішення суду не виконане і заборгованість становить 51860,73 грн. яка відповідачем не сплачена.

Доводи апеляційної скарги, що сума заборгованості визначена невірно колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту, коли рішення Чортківського районного суду № 2-1008/2009 від 08.12.2009 набрало законної сили і до моменту передачі ДВС в рахунок погашення боргу будинку 04 червня 2013 року, та з моменту передачі будинку Фонду в рахунок погашення боргу і до подання позовної заяви у 2021 році, ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості. Сума заборгованості після передачі зазначеного майна стягувачу в рахунок погашення боргу становила 51860,73 грн. яка відповідачем не сплачена. Зворотне відповідачем не доведено.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив грошове зобов`язання, за невиконання якого настали наслідки передбачені статтею 625 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних в межах трьох років, що передували подачі такого позову, а саме з 10 грудня 2018 року по 10 грудня 2021 року. Таким чином, за період з 10 грудня 2018 року по 10 грудня 2021 року сума інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість в сумі 51860,73 грн. гривень, становить 11 092,85 гривні; 3% річних від простроченої суми 4671,66 гривень які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - 3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь Фонду підлягають стягненню 3% річних в розмірі 4671,66 грн. за період з 10 грудня 2018 року по 10 грудня 2021 року.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) * Q/ DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 11 092,85 гривні за період з 10 грудня 2018 року по 10 грудня 2021 року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 4650 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень витрат за вчинення нотаріальних дій однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду виходячи з наступних підстав.

Так в тексті позовної заяви відсутні будь які вимоги чи обґрунтування, щодо стягнення 4650 гривень витрат за вчинення нотаріальних дій. Тільки в прохальній частині зазначено «стягнути з ОСОБА_1 також 4650 гривень за».

Тому не була предметом дослідження вказана вимога і в суді першої інстанції, ау суду не було правових підстав для задоволення даних вимог.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач не позбавлений права звернутись з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 2, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року скасувати постановити нове рішення яким

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (46001, м. Тернопіль, вул. С. Крушельницької, 18/503, , р/рUА5723401) 15764,51 (П`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні п`ятдесят одна копійка) з яких 11 092,85 гривень інфляційні збитки та 4671,66 гривень розрахунок відсотків за користування грошовими коштами за період з 10 грудня 2018 року по 10 грудня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» 286 гривень 24 копійки сплаченого судового збору в суді першої інстанції.

Стягнути з державної установи «Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» на користь ОСОБА_1 2 689, 39 гривень судового збору за подачу апеляційної скарги. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2022 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: О.З. Костів

Б.О. Гірський