Справа № 156/302/22
Провадження № 2/156/184/22
Рядок статзвіту № 9
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому належить по 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки станом на 15 квітня 1991 року таке господарство вважалося колгоспним двором, і на момент набрання чинності Законом України «Про власність», коли припинила існування така окрема форма власності як власність колгоспного двору, йому, як члену колгоспного двору на праві власності стала належати 1/4 частина житлового будинку. Відповідачу ОСОБА_2 належить 12/16 частин спірного домоволодіння, водночас ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на своє ім`я не виготовив.

На теперішній час поняття «колгоспний двір» утратило своє правове значення, але за наявності записів у погосподарських облікових книгах Павлівської (колишньої Радовичівської) сільської ради Іваничівського району Волинської області про те, що двір відноситься до типу колгоспного, питання про право власності на належні частки будинку і господарських будівель можна вирішити тільки в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на 4/16 частки у спільній сумісній власності. На неодноразові звернення позивача до Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області з метою оформлення права власності на належну йому частку, ОСОБА_1 було відмовлено в усному порядку та рекомендовано звернутись до суду.

У зв`язку з такими обставинами, позивач просить визнати за ним право власності на 4/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак для участі у судовому засіданні не прибули. Представник ОСОБА_3 надала письмову заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак для участі у судовому засіданні не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень щодо повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду цивільної справи, для участі в судовому засіданні не прибув. Від сільського голови Павлівської сільської ради Сапожника А. надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника та відсутність заперечень щодо задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані в справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 постійно проживали у житловому будинку АДРЕСА_1 , головою колгоспного двору був ОСОБА_4 .

Станом на 15.04.1991 року спірне господарство вважалось колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджено відповіддю Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 2 від 05.01.2022 року, копією погосподарської книги Радовичівської сільської ради за 1991-1995 роки, випискою з погосподарської книги № 1 за 2022 рік Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (а.с.17-19).

Вищевказані обставини встановлені в тому числі у рішенні Іваничівського районного суду Волинської області по справі № 2-155/10 від 22.03.2010 року та, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду цієї цивільної справи. Згадане рішення суду набрало законної сили 02.04.2010 року.

Колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Ст. 120 ЦК УРСР було визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У зв`язку з введенням у дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

22 березня 2010 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області у справі № 2-155/10 право власності на 7/16 частки спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями було визнано за відповідачем ОСОБА_2 , а за ОСОБА_5 - 5/16 частини відповідно. Вказане судове рішення не змінено, не скасовано та набрало законної сили 02.10.2010 року (а.с.13). 23.02.2012 року державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної кнтори Волинської області Кононенко Л.С. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/16 частин спірного житлового будинку, (спадкова справа №48/2012, а.с.14-15). Таким чином відповідачу ОСОБА_2 належить 12/16 частин спірного будинковолодіння.

Оскільки, право власності на майно, яке належало колгоспному двору (житловий будинок АДРЕСА_1 ) збереглося після припинення його існування, позивач ОСОБА_1 був членом колгоспного двору, і до 15 квітня 1991 року не втратив право на частку в цьому майні, то з урахуванням ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 р.) суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на 4/16 частини спірного житлового будинку.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини у справі, визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 4/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/16 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Павлівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 12 с. Павлівка, Володимир-Волинський р-н, Волинська обл.

Суддя А. Є. Бєлоусов