Справа № 544/1036/22
Номер рядка звіту 14
У Х В А Л А

13 вересня 2022 року м. Пирятин

Суддя Пирятинського районного суду Полтавської області Нагорна Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту народження дитини,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 13 вересня 2022 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В заяві зазначає, що він є рідним дядьком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ, яке є тимчасово окупованим внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Стаття 317 ЦПК України визначає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Отже право на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в порядку окремого провадження, має визначене законом коло осіб.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно абзацу п`ятого пункту шостого мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

У своїй заяві заявник стверджує, що він є рідним дядьком народженої дитини, проте всупереч ч.1 ст.317 ЦПК України не надає жодних доказів, які б свідчили про те, що він є членом сім`ї батьків народженої дитини.

Також заявником не надано доказів того, що він є опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншим законним представником дитини.

На підставі викладеного, заявником не доведено належність до кола осіб, які відповідно до вимог ст.317 ЦПК України наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, суддя приходить до висновку, що заяву необхідно повернути заявнику.

Керуючись п.1 ч. 4 ст. 185, ст. 293, 315, 317, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту народження дитини - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н. В. Нагорна