Справа № 712/7975/21
Провадження № 2/712/327/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.,

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву адвоката Кравцова Віктора Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, об`єднавши її з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ.

Представником позивача ОСОБА_2 подано позовна заява про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2022 року позовну заяву про збільшення позовних вимог - залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

28 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду прийнято заяву про збільшення вимог у справі до розгляду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ від 20.07.2021 - залишено без розгляду.

15 червня 2021 року від адвоката Кравцова Віктора Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід судді Романенко В.А., в якій просить відвести суддю Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А. від розгляду справи № 712/7975/21 за позовом ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ і за зустрічним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про поділ спільного сумісного майна.

Заяву обґрунтовує тим, що 24 вересня 2021 року Соснівським районним судом міста Черкаси було відкрито провадження у справі № 712/7975/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 :

про визнання об`єктом права спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 ;

про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

про визнання об`єктом права спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 ,

про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2

17 листопада 2021 року ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси було прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 і об`єднано його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2

11 грудня 2021 року ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій вона просила:

визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на майнові права на паркувальне місце № 5 в підземному паркінгу № 5 за адресою АДРЕСА_3 ;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину грошових коштів, що зберігались на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банківській установі AT «Укрсиббанк»;

визнати за ОСОБА_1 майнові права на нежитлові приміщення другого поверху загальною площею 279,34 кв.м за адресою АДРЕСА_4 , за договором № 1-42-18 від 28.12.2018, додатковою угодою № 1 від 10.03.2020;

визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки NISSAN Модель X-TRAIL, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , днз НОМЕР_4 ;

визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 03:001:0015;

визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на корпоративні права (статутний капітал) ПП «ВАШ ДОКТОР» на суму 900050,00 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної їй частки у спільному сумісному майні у розмірі 2254772,00 грн.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 було подано обґрунтовані заперечення проти прийняття судом цієї заяви, оскільки вона не є заявою про збільшення позовних вимог, а являється новим позовом з новими позовними вимогами.

28 квітня 2022 року, не беручи до уваги заперечення ОСОБА_1 , суддею Романенко В А. цю заяву «про збільшення позовних вимог» було прийнято до розгляду.

Приймаючи до розгляду «заяву про збільшення позовних вимог» ОСОБА_2 (а по факту новий позов з новими позовними вимогами), суддя Романенко В А.:

з одного боку надала перевагу позивачу за первісним позовом - ОСОБА_2 (в порушення норм процесуального законодавства, прийняла до розгляду новий позов з новими позовними вимогами);

з іншого боку позбавила права відповідача за первісним позовом - ОСОБА_1 надати заперечення проти нових позовних вимог ОСОБА_2 .

Крім цього, 13 червня 2022 року, представником ОСОБА_2 було подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог, викладених в первісному позові. Представник ОСОБА_1 просив суд звернути увагу, на ту обставину, що в розумінні процесуального закону первісним позовом є всі позовні вимоги ОСОБА_2 . Представник відповідача наголошував, що у разі задоволення цієї заяви, у цій справі буде розглядатися виключно зустрічний позов ОСОБА_1 . Після чого, представник ОСОБА_2 попросила у головуючого час на конкретизацію вимог, викладених у цій заяві.

Проте, суддя Романенко В А. винесла ухвалу про задоволення цієї заяви і самостійно визначила, які позовні вимоги слід залишити без розгляду, а які слід продовжувати розглядати.

Дії судді Романенко В А грубо порушують основні принципи цивільного судочинства України: безсторонність, змагальність і рівність учасників справи.

Надаючи перевагу позивачу за первісним позовом - ОСОБА_2 , суддя Романенко В А. явно виявляє упередженість по відношенню до сторін цієї справи.

Звертає увагу й на такі обставини:

Суддя Романенко В.А. регулярно телефонує зі свого особистого телефону на особистий номер телефону представника ОСОБА_2 - адвокату Антонюк І.О.

У зв`язку з чим, можна обґрунтовано вважати, що між суддею Романенко В А. і адвокатом Антонюк І.О. відбувається поза процесуальне спілкування.

Підготовче провадження у справі триває більше ніж 263 дні, що на 173 дні перевищує строк, визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

Упереджені дії судді Соснівського районного суду м Черкаси Романенко В.А є підставою для заявлення їй відводу.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України, без повідомлення учасників по справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку заяві адвоката Кравцова В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , суд приходить наступних висновків.

Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ч. 2, ч. 8 ч. 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гепотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домогаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

При розгляді заяви про відвід судді, слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Отже, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід головуючого, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі ст. ст. 14, 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Кравцова Віктора Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, задовольнити.

Відвести суддю Романенко В.А. від подальшого розгляду справи №712/7975/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

Справу передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Романенко