Справа №333/346/22
Провадження №2/333/1987/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,
позивачів ОСОБА_1 ,
представника позивачів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
26.05.2022 року на адресу суду від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла уточнена позовна заява, яку судом прийнято до розгляду.
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі договору дарування вони є власниками 47/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
В період з 1999 року по 2010 року позивач ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 .
Відповідач зареєстрований у належному позивачам будинку.
У 2010 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинили спільне проживання, у зв`язку з чим відповідач виїхав зі своїми речами з належного позивачам будинку.
При цьому, з реєстрації ОСОБА_4 не знявся.
Понад 11 років позивачам доводиться платити комунальні послуги, в тому числі і за відповідача.
Наявність реєстрації ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 обмежує позивачів у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю.
З цих підстав, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суду усунути їм перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначила, що в період часу з 1999 року по 2010 року вона проживала у цивільному шлюбу з ОСОБА_4 , якого зареєструвала у належному їй на праві спільної часткової власності будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 01.05.2010 року відповідач виїхав з належного позивачам будинку, але з реєстрації не знявся. Перешкод у користуванні житлом ОСОБА_4 вона не чинила. Крім того, зазначила, що, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_3 підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених у позові, та просили суд їх задовольнити. Також, зазначили, що, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу реєстрації судових повісток. Однак, на адресу суду повернулись конверти без вручення адресату.
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_5 до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є цивільною дружиною позивача ОСОБА_2 . З 2018 року почала відвідувати будинок, який належить позивачам. Зі слів останніх знає, що за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_4 , який був цивільним чоловіком ОСОБА_1 . Крім того пояснила, що досить часто залишає дітей у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . З 2018 року ОСОБА_4 не мешкає за адресою реєстрації, речей своїх не має. Позивач ОСОБА_1 не чинила відповідачу перешкоди у користуванні житлом.
Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стосовно заявлених вимог про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов до такого.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 29.03.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №424, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками 47/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).
Іншим співвласником житлового будинку є ОСОБА_5 .
Зазначена вище обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2004 року №3281003 (а.с. 13).
Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що наявність реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 чинить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Факт реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується домовою книгою (а.с. 19-21) та витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 30.05.2022 року (а.с. 64).
При цьому, факт не проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується довідкою Квартального комітету №19 Комунарського району м. Запоріжжя від 12.01.2022 року №351 (а.с. 23), актом Квартального комітету №19 Комунарського району м. Запоріжжя про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.05.2022 року (а.с. 59), а також показаннями свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні.
Доказів протилежного матеріали справи №333/346/22 не містять.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивачів про стягнення з ОСОБА_4 на їх користь судових витрат, судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. судом покладається на позивачів порівну.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 07.09.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С.Холод