КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7282/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

28 квітня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 16 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В апеляційній скарзі порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції без присутності учасників справи, а його повний текст ОСОБА_3 отримав лише 18 січня 2022 року, про що наявна відмітка в матеріалах справи.

Зважаючи, що наведені вище обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та узгоджуються з процесуальними нормами закону, апеляційний суд, з огляду на принцип забезпечення права на апеляційний перегляд судового рішення, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Проте апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі, що не відповідає кількісному виміру задоволених судом позовних вимог та положенням закону, а до скарги відповідач додав клопотання, у якому просив зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті у даній справі, до фактично сплаченої ним суми 2 481,00 грн, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, у клопотанні про зменшення розміру судового збору скаржник повинен не лише навести обставини, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї ж статті.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду з клопотанням про зменшення розміру судового збору, відповідач надав копії: пенсійних посвідчень на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; посвідчення батьків багатодітної сім`ї; свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення дитини-інваліда ОСОБА_6 до 18 років (т. 3 а. с. 161-168).

Відповідно до посвідчення батьків багатодітної сім`ї № НОМЕР_1 , виданого 3 березня 2011 року Управлінням у справах сім`ї, молоді та спорту Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, а саме наявність у них трьох дітей 2001 та 2007 року народження.

Разом з тим, зі змісту вказаного посвідчення вбачається, що строк його дії було продовжено тільки до 19 вересня 2021 року і відомостей про те, що на час подання апеляційного скарги дія цього документа пролонгувалась органом, що його видав, відсутні.

Крім того, необхідно врахувати, що одна із спільних дітей сторін, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення відповідача з апеляційною скаргою досягла повноліття, тобто втратила статус дитини.

Сама по собі та обставина, що відповідач та його дружина - співвідповідач у справі є пенсіонерами, які мають на утриманні двох неповнолітніх дітей, не може бути єдиною та безумовною підставою для зменшення розміру судового збору, оскільки суду апеляційної інстанції не надано доказів, які підлягають оцінці щодо реального майнового стану відповідача, зокрема: довідок з органу соціального захисту, про склад сім`ї, про доходи чи про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів або депозитів, документи про відсутність придбання рухомого чи нерухомого майна тощо, що перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо повної оплати поданої апеляційної скарги судовим збором.

При вирішенні питання щодо сплати судового збору майновий стан сторони має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність скаржника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та/або зменшення судового збору.

Таким чином, наявні в матеріалах справи посвідчення та свідоцтва за відсутності належних і достатніх доказів скрутного матеріального становища відповідача, його соціального та фінансового стану, не дає апеляційному суду підстав зменшити розмір судового збору до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022 році.

Наведене вище відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ураховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у відповідача пільг, передбачених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», щодо його сплати за оскарження задоволених позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами відповідача стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

За таких обставин, в даний час підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у вказаній справі немає, тому відповідачу слід сплатити судовий збір або надати докази його реального майнового стану.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) у редакції, чинній на час пред`явлення позовних вимог у серпні 2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено підпунктом 1.1. пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у зазначеній редакції, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Крім того, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина четверта статті 6 Закону № 3674-VI).

Враховуючи категорію спору, характер та кількісний вимір задоволених позовних вимог, розмір судового збору в даному випадку складатиме 41 722,64 грн. (27 815,09 грн х 150 %).

Оскільки при зверненні з апеляційною скаргою відповідачем було сплачено судовий збір на суму 2 481,00 грн, то йому необхідно доплатити 39 241,64 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за скаргою ОСОБА_3 на судове рішення від 22 вересня 2021 року по справі № 759/11701/16-ц, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Установлено, що подана апеляційна скарга вказаним вимогам закону також не відповідає, адже до неї не додано копії скарги з усіма додатками, які були долучені ОСОБА_3 і які апеляційний суд повинен надіслати іншим учасникам справи, в тому числі й іншому відповідачу, для якого взагалі не надано копії скарги з додатками.

Таким чином, ОСОБА_3 необхідно надіслати до суду апеляційної інстанції копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів для всіхучасників справи.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 127, 136, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 рокувідмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.В. Ігнатченко