Справа № 569/6395/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

представника позивачки - адвоката Щур О.В.

представника відповідача - адвоката Юшко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Просила стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі по 5000, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року , про що 09 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1442, однак спільне подружнє життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося.

З серпня 2021 року і по даний час відповідач по справі перебуває на заробітках в Чехії, та подав до Рівненського міського суду позов про розірвання шлюбу, підтвердивши свої дійсні наміри юридичного припинення фактично неіснуючих для нього подружніх взаємовідносин.

На даний час зі слів відповідача його заробіток складає від 1500 до 2000 Євро на місяць. Належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

Тривалий період часу батьківський обов`язок щодо спільної дитини позивачка змушена виконувати самостійно.

При сучасних реаліях життя в умовах воєнного стану, а також з врахуванням тієї обставини, що мати позбавлена можливості самостійно заробляти кошти за своїм місцем роботи, оскільки після 24 лютого 2022 року вона змушена перебувати у неоплачуваній відпустці за «власним бажанням», - позивачка визначає мінімально необхідний для забезпечення половини елементарних щоденних витрат на дитину та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно на утримання дитини.

Долученою до позовної заяви Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні підтверджується також і той факт, що на утриманні позивачки також знаходиться іще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу ОСОБА_4 .

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, необхідно врахувати, що відповідач має задовільний стан здоров`я та одержує значні кошти за кордоном, а матеріальна допомога на утримання рідної дитини не повинна залежати від його бажання, або небажання надавати таку допомогу і у розмірі милостині, що має разовий характер.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Щур О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі у межах доводів позовних вимог та просив позов задовольнити. Пояснив, що з січня місяця відповідач коштів не надає, перебуває в Чехії, де працює та отримує доходи. Який саме дохід має відповідач не знає, але вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. на дитину щомісячно. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

28.06.2022р. представник відповідача подала до суду відзив згідно якого вважає, що посилання в позові позивачки , що відповідач неналежно виконує свій батьківський обов`язок стосовно матеріального утримання дочки не відповідає дійсності. Він останні чотири роки виїжджає на заробітки за кордон (в Чехію). Відповідач не працює за кордоном цілий календарний рік. Робота за кордоном є періодичною, а коли не працює за кордоном приїжджає додому в м.Рівне. Забезпечував матеріально сім`ю. Коли був вдома займався вихованням дітей. Приділяв батьківську увагу і своїй дочці і сину позивачки від першого шлюбу. В 2022 році він приїхав додому в січні місяці, разом з обома дітьми їздив на вихідні на відпочинок в м. Львів. На сина позивачки від першого шлюбу ОСОБА_4 дружина отримує аліменти на його утримання від батька дитини . В травні 2021р. вони всією сім`єю їздили на відпочинок у Турцію. Він завжди виконував і виконує свої батьківські обов`язки не лише по відношенню до своєї доньки , а і замінив батька сину позивачки, який відноситься до нього, як до батька . З початком воєнних дій в Україні ОСОБА_1 з дітьми виїхала в Польщу, а після перетину кордону він їх чекав і забрав з собою в м. Прагу, де проживає і працює на будівельних роботах. Позивачка через деякий час перейшла на іншу квартиру, а діти з того часу проживають з ним, їй, як біженці з дітьми, державою ОСОБА_5 , оплачується щомісячна матеріальна допомога. Він повністю утримує дітей. Посилання її на потреби належного матеріального забезпечення дітей в період війни є безпідставними. Виїхавши за кордон, позивачка здала в оренду без його згоди квартиру в м. Рівне, в якій жила їхня сім`я, і яка є його особистою власністю. Кошти від оренди квартири отримує вона. Крім того, позивачка без його згоди продала легковий автомобіль « СІТРОЄН», який є спільною власністю подружжя , а виручені кошти також забрала собі.

З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивачка не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов повністю. Позивачкою до відповіді на відзив також долучено копії письмових документів, на які позивачка посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

Представник відповідача адвокат Юшко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Підтримала поданий до суду відзив в частині участі батька у вихованні та утриманні дитини. Не заперечила проти стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1800,00 грн., сума, яку спроможний сплачувати відповідач, так як на даний час він має періодичні заробітки, іноді займається волонтерством, знімає житло і сплачує оренду, та надає допомогу своєму батькові, який є похилого віку, хворіє, і на даний час проживає з ним у Чехії.

Ухвалою суду від 06.06.2022 р. відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 29.06.2022 р. клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Юшко С.І. про витребування доказів задоволено. Витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України у період з 2021 по 2022 рік : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.11.2012 р. Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1442.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1026, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції . З оглянутої судом довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні м. Рівне №10056 від 22.02.2022 р., виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду від 29.06.2022 року з Державної прикордонної служби України надійшов витяг з наявною у цій базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 01.01.2021 року по 13.00 04.07.2022 року (теперішній час) громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з якої вбачається неодноразовий перетин кордону позивачкою та відповідачем.

Як вбачається з долучених копій письмових документів, на які позивачка посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що у м.Прага позивачка ОСОБА_1 орендує житло за адресою АДРЕСА_2 , за яку сплачує орендну плату у розмірі 8865 крон. Оглянутими судом копіями виписок з карткового рахунку позивачки підтверджується факт придбання товарів, продуктів, ліків, оплати комунальних платежів , за квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня - 2100 грн., з липня - 2201 грн., з грудня - 2272 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2618 грн., з липня - 2744 грн., з грудня - 2833 грн. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.(Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано достовірних доказів на підтвердження своїх вимог щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн., та судом таких доказів встановлено не було.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_7 , утриманців, тощо), судом не встановлено.

Враховуючи встановлені по справі обставини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рівного Рівненської обл., на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі ) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 25.05.2022 р. до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 25.05.2022 р. по 25.06.2022 р. - допустити до негайного виконання.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 992,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рівного Рівненської обл., на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі ) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 25.05.2022 р. до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 25.05.2022 р. по 25.06.2022 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено - 22.09.2022 р.

Суддя О.В.Панас