Справа № 274/8023/21 Провадження № 2/0274/191/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.08.22 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 09.08.2022 р., у якій уточнив формулювання позовної вимоги, просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 борг у розмірі 2 895,00 доларів США та 10 000,00 грн., посилаючись на те, що він надав ОСОБА_3 позику вказані грошові кошти, які той зобов`язався повернути не пізніше, як через місяць з дня вимоги, проте на неодноразові вимоги повернути кошти ОСОБА_3 лише обіцяє розрахуватись.
ОСОБА_3 своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що відповідно до:
розписки від 23.01.2020 р. ОСОБА_3 взяв у борг 600,00 доларів, а також 5 000,00 грн. та зобов`язується повернути по вимозі, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги ОСОБА_1 (а. с. 4);
розписки від 19.02.2020 р. ОСОБА_3 взяв у борг 2 000,00 доларів США у ОСОБА_1 та зобов`язується віддати по вимозі, але не пізніше, ніж через місяць від вимоги (а. с. 5);
розписки від 27.02.2020 р. ОСОБА_4 взяв у борг 295,00 доларів США, а також 5 000,00 грн. у ОСОБА_1 та зобов`язується повернути гроші за вимогою, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги (а. с. 6).
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23.01.2020 р., 19.02.2022 р. та 27.02.2020 р. було укладено договори позики, на підставі яких перший передав у власність другого грошові кошти у загальному розмірі 2 895,00 доларів США та 10 000,00 грн., а другий зобов`язався повернути ці грошові кошти першому за його вимогою, але не пізніше, ніж через місяць після вимоги, при цьому він мав право вимагати від нього повернення грошових коштів у будь-який час.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 у 2020 р. та 2021 р. вимагав від ОСОБА_3 повернення всієї суми позики, проте грошових коштів повернуто не було.
Крім того, ОСОБА_3 як мінімум з 26.04.2022 р. відомо про розгляд даної справи, що підтверджується його заявою від 26.04.2022 р. (а. с. 13), а відтак Суд вважає, що строк виконання ОСОБА_3 зобов`язання за договорами позики від 23.01.2020 р., 19.02.2022 р., 27.02.2020 р., укладеними з ОСОБА_1 , з повернення боргу у розмірі 2 895,00 доларів США та 10 000,00 грн. настав.
Доказів повернення боргу ОСОБА_1 за договорами позики ОСОБА_3 не надав.
Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України, а тому підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях (а. с. 7), а тому на підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , дані про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики (розписками) від 23.01.2020 р., від 19.02.2020 р. та від 27.02.2020 р. у загальному розмірі 2 895,00 доларів США та 10 000,00 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут