Справа № 450/2418/21 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/4079/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Фельпеля І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності сільської ради щодо невидачі ордеру на службову квартиру, зобов`язання видати ордер на службову квартиру та визнання права на службову квартиру.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України на підставі рішення Львівської загальногарнізонної житлової комісії № 3 від 20 березня 2019 року вирішено надати йому, черговику загальної черги за № 150, службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї чотири особи, на час виконання обов`язків служби у м. Львові, без зняття з квартирного обліку. Стверджує, що Адміністрація Державної прикордонної служби України погодила список розподілу йому службової житлової площі, що є підставою для оформлення протягом дясяти робочих днів органом Держприкордонслужби документів та їх подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради для видачі спеціального ордера, який є єдиною підставою для вселення в надане службове приміщення. Зазначає, що житлова комісія Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України скерувала лист до Сокільницької сільської ради про закріплення службових квартир, в тому числі і квартири АДРЕСА_2 за військовослужбовцями та членами їх сімей згідно зазначеного списку та видачу ордерів, однак Сокільницька сільська рада не прийняла рішення про закріплення вищезазначеної квартири за ним та членами його сім`ї, незважаючи на те, що їй було надано всі необхідні для цього документи.

З наведених підстав просить:

-визнати бездіяльність Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області протиправною щодо невидачі ордера ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Сокільницьку сільську раду Львівського району Львівської області видати ордер ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 ;

-визнати право ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що арешт, накладений на службову квартиру АДРЕСА_2 ухвалою судді Вищого антикорупційного суду від 27 червня 2019 року не обмежує у правомочностях користування, розпорядження та володіння майном. Зазначає, що 27 червня 2019 року Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України скерувало до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області лист з проханням закріпити службові квартири, видати ордери та здійснити реєстрацію на житлову площу, відтак у Сокільницької сільської ради було шість місяців до накладення арешту на спірну квартиру, щоб видати ордер, однак її бездіяльність спричинила порушення його житлових прав. Вважає, що суд першої інстанції зовсім не надав оцінки позовним вимогам про визнання за ним права на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки наявність арешту, на його думку, не може бути підставою для позбавлення його права на спірну квартиру. Вказує, що судом не досліджено усі зібрані в справі докази, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело, на думку апелянта, до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення у справі. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Фельпеля І.І. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.2.6 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.12.2007р. № 1040 (яка була чинною до 02.04.2021р.) службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби за рішенням начальника органу Державної прикордонної служби за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби України.

На підставі рішення про надання службового житлового приміщення орган Державної прикордонної служби подає до виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради для оформлення спеціального ордера, який є єдиною підставою для вселення у надане службове житлове приміщення: погоджений Адміністрацією Держприкордонслужби список розподілу службового житла з необхідними документами; витяг з наказу (додаток 2) Адміністрації Держприкордонслужби (начальника регіонального управління, начальника органу Державної прикордонної служби України) про виділення службового житла військовослужбовцю. У наказі про виділення службового житла зазначається, що особа, якій надається службове житло, є військовослужбовцем державної прикордонної служби України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сокільницької сільської ради № 274 від 05.03.2019 року, вирішено надати квартирам АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 статус службових квартир Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Західному регіональному управлінню Державної прикордонної служби провести закріплення вказаних квартир згідно з вимогами законодавства України.

Витягом з наказу Західного регіонального Управління прикордонної служби України № 320-а від 20.06.2019 року «Про надання службового житла», службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , надано, черговику загальної черги за № 150 з 27.10.2006 року, начальнику житлово-експлуатаційного відділення Львівського прикордонного загону майору Олександру Бурлакову на склад сім`ї чотири особи на час виконання обов`язків військової служби у м. Львові без зняття з квартирного обліку.

Відповідно до списку розподілу «службової» житлової площі по Львівському гарнізону Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України у будинку АДРЕСА_18 , затвердженого Адміністрацією державної прикордонної служби України 05.06.2019 року, квартира АДРЕСА_15 у вказаному житловому будинку надана ОСОБА_1 та членам його сім`ї дружині, доньці та сину.

З листа начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 26.06.2019 року № 721/4071, адресованого сільському голові Сокільницької сільської ради, вбачається, що керівництво та житлова комісія Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, просить закріпити квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 за військовослужбовцями та членами їх сімей, згідно затвердженого Адміністрацією Державної прикордонної служби України списку розподілу «службової» житлової площі, та видати ордери та здійснити реєстрацію на зазначену «службову» житлову площу.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , представника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України Фельпеля І.І., підтверджується матеріалами справи, на виконання листа начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 26.06.2019 року № 721/4071, виконкомом Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області видавалися ордери на службові жилі приміщення, однак такі видавалися вибірково і ордери були видані не на всі квартири, які були зазначені в листі начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 26.06.2019 року № 721/4071.

Причин невидачі ордера на службове жиле приміщення на інші квартири, які були розподілені і за видачею ордеру на які звернувся з листом начальник Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України ще 26.06.2019 року, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_2 , виконком сільської ради у встановлений законом місячний строк ні начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України, ні ОСОБА_1 , письмово не повідомив, не зазначив причин невидачі ордерів на інші квартири, що свідчить про бездіяльність виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

На думку колегії суддів неправомірною є вибіркова, без жодних пояснень видача виконкомом Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області ордерів на службові жилі приміщення.

На думку колегії суддів, неправомірною також є бездіяльність виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо невидачі ОСОБА_1 ордеру на квартиру АДРЕСА_2 протягом майже двох місяців, в період з 26.06.2019 року до 29.08.2019 року, до часу призупинення видачі ордерів на розподілене житло в будинку АДРЕСА_18 на підставі листа начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 29.08.2019 року №721/5557.

Слід зазначити, що ні письмових, ні усних пояснень відповідач Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області з приводу невидачі протягом двох місяців в період 26.06.2019 року до 29.08.2019 року, до часу призупинення видачі ордерів на розподілене житло в будинку АДРЕСА_18 на підставі листа начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 29.08.2019 року №721/5557, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надала.

Як вбачається з листа Західного регіонального Управління прикордонної служби України від 29.08.2019 року № 721/5557, адресованого голові Сокільницької сільської ради, слід призупинити видачу ордерів на розподілене службове житлове в будинку АДРЕСА_18 відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.08.2019 року Т/721-7571 «Про розподіл житла».

Відповідно до вхідної телеграми 1268 прийнятої 27.08.2019 року Західним регіональним Управлінням прикордонної служби України від Адміністрації Державної прикордонної служби України, слід організувати роботу щодо призупинення видачі ордерів сільською радою с. Сокільники Львівської області на вже розподілене житло (відповідно до розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби) та призупинити розгляд питань розподілу вільного житла в с. Сокільники Львівської області та в м. Львові (відповідно до розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби від 08.05.2019 року № Т/721-4038) до надання окремого розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 264743910 від 07.07.2021 року, квартира АДРЕСА_2 , належить І окремому відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України, 10.01.2020 року внесено запис про обтяження № 35169225, про арешт нерухомого майна, на підставі ухвали суду (провадження 1-кс/991/3095/19, справа № 760/24748/19) винесена 27.12.2019 року Вищим антикорупційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.12.2019 року в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000658 від 26.07.2019 року за ч. 2 ст. 364 КК України, накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, в тому числі квартирою АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що на службову квартиру, яка розподілена позивачу, накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування такою, та відповідно до розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби від 28.08.2019 року призупинено видачу ордерів Сокільницькою сільською радою на вже розподілене житло.

Позивач 05.05.2021 року звернувся до виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області із заявою про видачу ордеру на жиле приміщення, та 04.06.2021 року сільською радою останньому скеровано відповідь, згідно якої суб`єктом права владності на квартиру АДРЕСА_2 , І окремий відділ капітального будівництва Державної прикордонної служби України. В період часу з 01.01.2020 року по теперішній час від суб`єкта права власності до сільської ради жодних звернень щодо дозволу на розподіл згаданого житла не надходило. Також з даних, які містяться в реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, в тому числі на квартиру АДРЕСА_2 , а відтак відсутні підстави для видачі ордеру на квартиру.

Зі змісту матеріалів справи судом встановлено, що відповідач, не видав ордер на службову квартиру, оскільки на підставі розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби від 28.08.2019 року, як власником даного нерухомого майна, скеровано лист до Сокільницької сільської ради, в якому вказано, про призупинення видачі ордерів Сокільницькою сільською радою.

За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до обгрунтованого та законного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про видачу під час дії арешту ордеру на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки на квартиру ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Суд першої інстанції вірно зазначив, і цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції, що Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області, не видаючи ордер на службову квартиру, діяла в межах свої повноважень та у відповідності норм чинного законодавства, оскільки на підставі розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби від 28.08.2019 року призупинено видачу ордерів Сокільницькою сільською радою та спірна службова квартира перебуває в арешті із забороною відчуження, розпорядження та користування такою в межах кримінального провадження.

Аналізуючи зміст позовної заяви, зазначені у ній обґрунтування позовних вимог, колегія суддів зазначає, що бездіяльність Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області позивач обґрунтовує саме невидачею ордеру на квартиру в період з 26.06.2019 року до 29.08.2019 року, до часу призупинення видачі ордерів на розподілене житло в будинку АДРЕСА_18 на підставі листа начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 29.08.2019 року №721/5557, тобто, в період відсутності арешту на квартиру та відсутності заборони на видачу ордерів, в період часу, коли ордери на квартири все ж таки виконком Сокільницької сільської ради сільської ради видавалися, але такі були видані не усім, хто був зазначений у листі начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 26.06.2019 року №721/4071.

З наведених вище підстав, зазначена позивачем вимога про визнання бездіяльності Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо невидачі ордеру протиправною, підлягає до задоволення.

Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 січня 2021 року №26, а саме, пункт 23 розділу 111. Надання службових жилих приміщень (службової жилої площі), передбачає, що військовослужбовці та члени їх сімей зобов`язані вивільнити та здати займане ними службове приміщення (службову жилу площу) у місячний строк з дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби, крім випадків: звільнення з військової служби в запас або відставку із залишенням на обліку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання; направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; відрядження до державних органів підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; переміщення для подальшого проходження військової служби до органів Держприкордонслужби, що дислокуються на територіях проведення операції Об`єднаних сил (на період проходження ними служби в зоні проведення операції Об`єднаних сил); наявності у військовослужбовця, звільненого в запас або відставку, вислуги на військовій службі 20 років і більше.

Як вбачається з витягу з наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15 липня 2021 року №286-ОС «Про особовий склад» наказано припинити (розірвати) контракт та звільнити з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункт 2 частини 5 статті 26 Закону у запас по 7 прикордонному загону підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу тилового забезпечення, без права носіння військової форми, одягу.

З витягу з наказу начальника 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України від 06 вересня 2021 року №293-ОС «Про особовий склад» остаточною датою закінчення проходження військової служби підполковника ОСОБА_1 вважати 12 вересня 2021 року, вислуга років станом на 12 вересня 2021 року становить 20 років 02 місяці 02 дні.

Враховуючи вислугу ОСОБА_1 на військовій службі, що становить на день звільнення більше 20 років, те, що він звільнений у запас, колегія суддів, з врахуванням положень пункт 23 розділу 111 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 січня 2021 року №26, приходить до висновку, що після звільнення ОСОБА_1 в запас він не зобов`язаний вивільнити та здати службове жиле приміщення (службову жилу площу).

Крім цього, наказ Західного регіонального Управління прикордонної служби України № 320-а від 20.06.2019 року «Про надання службового житла», яким службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 надано черговику загальної черги за № 150 з 27.10.2006 року, начальнику житлово-експлуатаційного відділення Львівського прикордонного загону майору Олександру Бурлакову на склад сім`ї чотири особи на час виконання обов`язків військової служби у м. Львові без зняття з квартирного обліку, і такий наказ є чинним, так як не відмінений та не скасований в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає підставною вимогу ОСОБА_1 про визнання за ним права на службову квартиру АДРЕСА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2021 року в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області щодо невидачі ордера ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 та відмови у визнанні права ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою ці позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області щодо невидачі ордера ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати право ОСОБА_1 на службову квартиру АДРЕСА_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк