Дата документу 06.09.2022
Справа № 334/2570/22
Провадження № 2/334/2244/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Кузьменко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що позивач у період з грудня 2017 року по квітень 2021 року позивач відпустив відповідачу теплову енергію на суму 8275,14 гривень, на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102334 від 01.03.2016 року у нежиле приміщення № 37, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, за відповідачем утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у позовній заяві просив провести судовий розгляд даної справи без участі позивача, вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку, встановленому ЦПК України.

За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

01.03.2016 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102334 у викуплене нежитлове нежиле приміщення № 37 для розміщення магазину непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1.1 Договору, виконавець зобов`язався відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими цим договором.

Відповідно до п.п. 6.3, 6.4 Договору, підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

На підставі укладеного договору позивач відступив теплову енергію у періоди: грудень 2017 р. квітень 2018р., листопад 2018 р. квітень 2019 р., листопад 2019 р. квітень 2020р., листопад 2020 р. квітень 2021 р. на суму 8275,14 грн. Споживачем за вказаний період сплачено 1000 грн. без призначення платежу. В розрахунковий період зараховано 0,14 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію становить 8275,00 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та на час розгляду справи залишається не погашеною.

Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості.

Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.

Теплогенеруючі організації, які використовують різні технології виробництва теплової енергії, мають рівні права доступу на ринок теплової енергії.

Споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У разі якщо така організація не є теплотранспортуючою, то теплотранспортуюча організація не має права відмовити теплогенеруючій організації у транспортуванні теплової енергії, якщо це дозволяють технічні можливості системи.

Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості по отриманим послугам, які було надано позивачем у вищезазначене нежитлове приміщення, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 8275,00 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2841,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 у Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) заборгованість за договором № 102334 від 01.03.2016 року у розмірі 8275,00 грн. (вісім тисяч двісті сімдесят п`ять грн.. 00 коп. )

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_3 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Турбіна Т. Ф.