Провадження № 2/201/761/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_4 . В поданому позові позивач просить стягнути на свою користь з відповідача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 71 591,05 грн.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом з позивачем. На підставі судового рішення з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини сторін в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що останнім часом нею були понесені наступні витрати: на навчання дитини у приватній школі Logos School у 2020/2021 навчальному році (1 клас) у сумі 83 350,00 грн.; на навчання у STEM школа INVENTOR за період з 02 листопада 2018 року по 19 серпня 2021 року у сумі 27 404,50 грн.; на навчання у кіношколі «ZIRKA» з 07 жовтня 2018 року по 23 грудня 2018 року у сумі 2 250,00 грн.; на навчання у школі Englishhouse курси англійської мови для дітей за 2019 рік у сумі 6 785,00 грн.; Logos School англійська та підготовка в школі за період 2019/2020 року у сумі 9 648,00 грн.; витрати на лікування та здоров`я за 2021 рік у сумі 7 544,60 грн.; витрати на стоматологічні послуги за 2021 рік у сумі 6 200,00 грн. Таким чином загальний розмір додаткових витрат на утримання дитини сторін, понесених позивачкою, становить 143 182,10 грн., половину з яких позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача (а.с.1-3).

14 січня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву ОСОБА_5 зазначив, що понесені позивачем витрати на оплату навчання дитини у «приватній школі Logos School» у 2020/2021 навчальному році (1 клас) на індивідуальній формі навчання, а також придбання лікарських (та інших) засобів, проведення досліджень (аналізів), не можливо розцінювати як особливі (виняткові) в розумінні ст. 185 СК України обставини. Рішення про укладення договору про надання репетиторських послуг від 28 липня 2020 року та оплату послуг репетиторства з «вивчення загальноосвітніх предметів» приймались позивачем свідомо і самостійно, без урахування думки відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття. Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази витрат позивача на утримання сина не можна вважати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Що стосується доданих позивачем до позову чеків/квитанцій/товарних чеків про придбання ліків та інших аптечних (і не тільки) товарів, не можна вважати дані документи належними та допустимими доказами, з огляду на відсутність на них даних про покупця і позивачем не доведено, що товари, зазначені у вказаних чеках, придбавались саме для потреб дитини. Також відповідач зазначив, що на його утриманні знаходиться матір ОСОБА_6 , яка є людиною пенсійного віку та потребує матеріальної підтримки з боку відповідача, оскільки є онкологічною хворою людиною. До того ж, відповідач зазначив що і сам зазнає проблем із здоров`ям та має діагноз полінейропатія нижніх кінцівок, помірно виражена чутлива атаксія з порушенням функції ходьби, нижні дистальні парапез. Логоневроз. Сенситивна атаксія, в зв`язку із чим потребує постійного лікування, яке також необхідно оплачувати (а.с.63-68).

25 січня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначила, що всі витрати позивача, пред`явлені до стягнення в даній справі викликані особливими обставинами, що пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини та підтримку його талантів. Крім того відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував, що між ним та ОСОБА_6 є будь-які родинні відносини та її перебування на його утриманні. Медичні документи відповідача стосовно його захворювань датуються 2009-2011 роками і жодним чином не свідчать, що дані хвороби наявні у відповідача станом на теперішній час (а.с.114-122).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 жовтня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.52-53)

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.54).

До суду 21 жовтня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.55).

Ухвалою судді від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с.56-57).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини встановленні судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 листопада 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб. Прізвище піцсля державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 (а.с.9)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року у справі № 201/5910/19 стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ладижин Вінницької області, Україна, аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері цієї дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, починаючи стягнення з 23 травня 2019 року (а.с.11-13).

Відповідно до договору № 28-7/2021 про надання репетиторських послуг від 28 липня 2021 року, ФОП ОСОБА_11 (виконавець) і ОСОБА_3 (замовник), що діє на користь особи, що навчається ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавець зобов`язався за завданням замовника надати дитині замовника ОСОБА_5 послуги репетиторства з вивчення загальноосвітніх предметів. Вартість послу, що надаються виконавцем, становить 10 200,00 грн. за місяць без урахування знижки. Без ПДВ. Вартість договору 73 350,00 грн. за 9 місяців (а.с.16).

Згідно із довідкою від 12 серпня 2021 року ОСОБА_5 займається у STEM-школі INVENTOR щотижня починаючи з листопада 2018 року. Загальна сума з оплачених курсів складає 27 404,50 грн. (а.с.18).

Також встановлено, що між ФОП ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було укладено контракт на навчання ОСОБА_14 у кіношколі «ZIRKA» з 07 жовтня 2018 року по 23 грудня 2018 року. Вартість послуг за весь період навчання з 07 жовтня 2018 року по 23 грудня 2018 року становить 2 550 грн. (а.с.26).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Визначені ст. 185 СК України положення стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. (Постанова Верховного Суду 761/6933/17).

Наявність таких обставин має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги до ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою дитини тощо.

Так, ОСОБА_3 не представила суду доказів, що дитині була рекомендована індивідуальна форма навчання. Позивач самостійно, без врахування думки батька своєї дитини, вирішила віддати сина у приватну школу Logos School у 2020/2021 навчальному році (1 клас), самостійно обравши школу, самостійно вирішивши витрати на це відповідні грошові кошти, поставивши відповідача перед фактом необхідності повернення їй половини витрачених коштів. Обрання позивачем на власний розсуд закладу для навчання дитини не може бути підставою для задоволення додаткових витрат на дитину, оскільки не доведена їх необхідність.

Понесення витрат, пов`язаних із навчанням дитини у приватній школі, при можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та вибору освітнього закладу залежить виключно від матеріальних можливостей та бажання батьків. Позивачем не надано доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина у приватній школі, в якій останній навчається з 2020 року, тому відповідач за таких обставин не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за це навчання. Відвідування на даний час приватної школи дитиною не свідчить про її подальше відвідування, а в більшості це відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не скористалася можливістю розвитку дитини безкоштовно та не обґрунтувала необхідності здійснення нею платних витрат з навчання саме платній приватній школі.

Також позивач не обґрунтувала необхідності, пов`язаної з особливими здібностями дитини, навчання сина у STEM школі INVENTOR, у кіношколі «ZIRKA», у школі Englishhouse та Logos School, що пов`язано із забезпеченням можливості різностороннього розвитку дитини, а не з наявністю у дитини певних конкретних здібностей та необхідністю їх розвитку.

Аналогічної думки дотримується Верховний Суд в постанові у справі 205/4622/16-ц., у постанові від 17 вересня 2019 року (справа № 344/5315/18 номер судового провадження: 61-6722ск19).

Крім того, подані позивачем платіжні документи на підтвердження додаткових витрат на дитину, суд не може взяти до уваги, оскільки із вказаних платіжних документів неможливо встановити хто саме сплачував за послугу (а.с.17,19-25, 26 на звороті,27-32)

Отже, зазначені витрати не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Щодо інших витрат, визначених позивачкою, такі входять до витрат, викликаних потребами, обставинами, життєвою необхідністю та покладаються на утриманців як з боку матері, так і з боку батька за рахунок аліментів та заробітної плати (витрати на лікування та здоров`я, витрати на стоматологічні послуги). При цьому, не всі витрати є обов`язковими та залежать від можливостей сторін та їх першочергової потреби.

Також суду не бере до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться матір ОСОБА_6 , яка є людиною пенсійного віку та потребує матеріальної підтримки, оскільки суду не надано жодних доказів родинного зв`язку між відповідачем та ОСОБА_6 та підтверджень здійснення такої підтримки.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлене 26 вересня 2022 року.

Суддя С.О. Демидова