ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9950/22
провадження № 2-н/753/513/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та встановлення способів участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку спілкування.

в с т а н о в и в:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та встановлення способів участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку спілкування.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 до набрання законної сили рішення суду у справі надати ОСОБА_1 можливість спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою відеозв`язку щоденно з 17 год по 18 год за Київським часом.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що 17 серпня 2022 року він звернувся до Служби у справах та сім`ї Дарницької районної у м Києві адміністрації із заявою щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з сином ОСОБА_3 , на що йому було повідомлено, що ОСОБА_2 перебуває разом з сином за межами України в Німеччині. Заявник вважає, що проти волі позивача відповідач змінила місце проживання дитини, фактично штучно створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, забороняє особисті зустрічі та спілкування за допомогою відеозв`язку, що призведе до втрати емоційних контактів між ними.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

При цьому, згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У контексті правила про те, що заходи забезпечення позову не можуть бути тотожними задоволенню заявлених позовних вимог необхідно звернутися до норм матеріального права в межах існуючих правовідносин.

Статтею 159 СК України передбачено: якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Системний аналіз норм процесуального та матеріального права дає підстави стверджувати, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення графіка зустрічей із дитиною, по суті вирішує спір, який має ініціюватися окремо. Отож, зазначений вид забезпечення позову розглядається як порушення вимог процесуального законодавства, оскільки стає по суті підміною рішення суду.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2018 року у цивільній справі № 727/3856/18, від 20 лютого 2020 року у цивільній справі №754/4437/18, у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 вересня 2019 року у цивільній справі № 607/10896/19, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судами при застосуванні відповідних норм права.

Окрім цього, ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають суттєве значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного із батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

При цьому відповідно до статті 19 СК України при розгляді таких спорів обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який відповідно до пункту 73 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 року № 866 у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Наведені вище дії орган опіки та піклування вчиняє як при розв`язанні спору у суді про участь у вихованні дитини одним із батьків, що проживає окремо, так і у позасудовому порядку, у результаті чого приймається відповідне розпорядження.

Відтак, зважаючи на тривалий розгляд наведеної категорії справ та ймовірні перепони у спілкуванні між дитиною та одним із батьків, законом передбачено можливість встановлення графіка зустрічей із дитиною у позасудовому порядку шляхом звернення до органу опіки та піклування, де встановленню графіка зустрічей передуватиме комплекс дій, визначений законом, на який є посилання вище.

Таким чином, при детальному аналізі норм чинного законодавства вбачається більш вірогідним порушення прав та законних інтересів усіх учасників судового процесу та недотримання норм процесуального законодавства у частині застосування інструменту забезпечення позову про який просить позивач.

Аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, що відповідає змісту ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, згідно пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні визнається обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене відповідає положенням ЦПК України, пунктом 7 частини 3 статті 2 якого визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно частини 1 статті 260 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Враховуючи вік дитини, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій немає ще трьох років, навіть у разі забезпечення такого позову, ухвала суду не зможе бути виконана відповідачем у такий спосіб як просить позивач.

Посилання позивача на практику Верховного Суду, яка викладена в ухвалі від 25 серпня 2020 року у справі № 466/2317/20, постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19, ухвалі від 3 березня 2021 року у справі № 756/326/20 суд не бере до уваги, так як у цих справах суди забезпечували позови, предметом яких було визначення місця проживання дитини, а не встановлення способу участі батька у вихованні дитини, крім того, фактичні обставини у цих справах є іншими.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак