30.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/5218/22
Провадження № 2-о/205/160/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бахчисарай Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України вона народила сина, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження від 10 серпня 2016 року, виданого Бахчисарайським ЦРБ АР Крим. В офіційно зареєстрованому шлюбі вона не перебувала. До органів РАЦС України жодна особа не подавала заяву про визнання батьківства. На території Автономної Республіки Крим вона отримала свідоцтво про народження дитини зразка Російської федерації. З початком війни вона переїхала разом з дитиною до м. Києва, а свідоцтво про народження дитини та оригінал медичного свідоцтва про народження нею втрачено. У зв`язку з тим, що вона не має на руках оригіналів вищезазначених документів, які підтверджують факт народження дитини, та отримати їх дублікати не є можливим, єдиним способом зареєструвати факт народження дитини є відповідне рішення суду, тому вона змушена була звернутись до суду та просила встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї дитини чоловічої статі у місті Бахчисарай Автономної Республіки Крим, Україна.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2022 року було відрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Представник заявника - адвокат Карлаш І.А. на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи без його присутності та присутності заявника, заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення справи чи розгляд без участі представника не надавав.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені IV розділом ЦПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 (а.с. 3).

Згідно до виписного епікризу (з акушерського стаціонару) № 814 від 14 серпня 2016 року у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18 годині 25 хвилин народилась здорова дитина масою 3050 г., зростом 51 см. (а.с. 4).

З наявного в матеріалах справи медичного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 серпня 2016 року, виданого Бахчисарайським ЦРБ АР Крим, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народила дитину чоловічої статті ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18 годині 25 хвилин (а.с. 5).

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Суд, відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» оцінюючи лікарську документацію та свідоцтво про народження дитини, виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди.

Приписами п. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що від встановлення факту народження дитини залежить виконання заявницею батьківських прав та обов`язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення її права як матері дитини щодо реєстрації її народження.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має іншої можливості зареєструвати народження дитини, оскільки дитина народилась на тимчасово окупованій території України, з метою захисту її прав і свобод, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог в частині встановлення факту народження у заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі, оскільки реєстрація народження дитини неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76, 77, 81, 247, 263-266, 293-294, 315-319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у м. Бахчисарай Автономної Республіки Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , місцезнаходження: 49102, вул. Данила Галицького, буд. 31.

Суддя: Т.П. Терещенко