Справа № 148/2375/21
Провадження № 22-ц/801/1538/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуСправа № 148/2375/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, прокурора відділу Вінницької обласної прокура-тури Кравчука О. Л., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну спра-ву за позовом

ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінниць-

кої області про визнання права на земельну частку ( пай ),

за апеляційною скаргою керівника Тульчинської окружної прокуратури Він-ницької області Хоменка Пилипа Леонідовича на рішення Тульчинського район-ного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року, ухвалене за відсутності учасників справи у приміщенні суду у м. Тульчині Вінницької області за голо-вування судді Ковганича С. В.,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Тульчинський район-ний суд Вінницької області з позовом до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку ( пай ). Позовна вимога умоти-вована наступними обставинами. 28 грудня 1988 року позивач зборами уповно-важених колгоспників ( протокол № 3 ) був прийнятий у члени колгоспу ім. Леніна с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області. Колгосп був реформований у КСП, потім у СТОВ «Мрія», пізніше у СТОВ «Суворовське». ОСОБА_1 продовжував працювати у цих підприємствах по 1998 рік включно. У 1998 році КСП «Суворовське» розділене на два сільськогосподарсь-ких підприємства: «Суворовське» і «Мрія». З членів колгоспу, КСП позивач не виключений. 09 лютого 1993 року зборами уповноважених членів КСП «Суво-ровське» створена комісія по розпаюванню землі колективної власності, видачу сертифікатів на земельні частки. 09 грудня 1995 року КСП «Суворовське» ви-даний державний акт серії ВН № 000063 на право колективної власності на зем-лю. 22 лютого 1996 року зборами членів КСП затверджені списки членів госпо-дарства, які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку ( пай ), розмір якої становить 2,0800 в умовних кадастрових гектарах. Про те, що його не включено у списки осіб, котрі мають право на земельну частку ( пай ), ОСОБА_2 не знав, отриману трудову книжку загубив. У 2021 році позивач випадково дізнався, що не був включений у списки членів КСП «Суворовське» на отримання сертифіката на земельну частку. Позивач просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, визнати за ним право на одержання земельної частки ( паю ) у розмірі 2,0800 в умовних кадастрових гектарах, роз-ташованої на території Тульчинської міської ради ( колишньої Суворовської сільської ради ), для ведення сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений, йому поновлений строк на звернення до суду з даним позовом, визнано за ОСОБА_1 право на одержання земельної частки ( паю ) у розмірі 2,0800 в умовних кадастрових гектарах, яка виділялася на момент розпаювання земель КСП «Суворовське» с. Суворовське Тульчинського району для ведення сільськогосподарського вироб-ництва, розташованої на території Тульчинської міської ради ( колишньої Суво-ровської сільської ради ) Тульчинського району Вінницької області. Судові вит-рати залишені за позивачем.

29 липня 2022 року керівником Тульчинської окружної прокуратури Він-ницької області Хоменком П. Л. в інтересах держави в особі Тульчинської ра-йонної військової адміністрації, Тульчинської міської ради подана апеляційна скарга на судове рішення від 11 травня 2022 року, де викладене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, скасування цього рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові у повному обсязі, стягнення з ОСОБА_1 на користь обласної прокуратури сплаченого судового збору у сумі 1362,00 гривень. Прокурор вважає оскаржуване рішення суду таким, що не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, зазначає, що позивач не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку ( пай ), який додається до державного акту на право колективної власності на землю. Міська рада не наділена повноваженнями вирішувати питання видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), виділяти в натурі (на місцевості) земельну частку ( пай ) особі, яка не є власником сертифіката на земельну част-ку ( пай ). Прокурор стверджує про недоведеність позивачем його членства у КСП «Суворовське» станом на 09 грудня 1995 року, коли цьому підприємству був виданий державний акт на право колективної власності на землю. Крім цьо-го, позивачем безпідставно, на 25 років, пропущений строк позовної давності для звернення в суд з цим позовом, який розпочався ще 09 грудня 1995 року, коли сільськогосподарському підприємству був виданий державний акт на пра-во колективної власності на землю. Визнання позову відповідачем у справі не є підставою для його задоволення у випадку безпідставності такої позиції відпо-відача. До участі у справі, крім органу місцевого самоврядування, не залучені належні відповідачі в особі районної державної адміністрації, відповідного сільськогосподарського підприємства. На захист інтересів держави в особі міс-цевої територіальної громади, органів, які не здійснюють, не виконують належ-ним чином відповідні свої повноваження, тобто допускають бездіяльність, ке-рівник окружної прокуратури звернувся в суд з даною апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду від 08 серпня 2022 року керівнику Тульчинсь-кої окружної прокуратури Вінницької області Хоменку П. Л. поновлений про-цесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року.

Визначеним цивільним процесуальним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 11 травня 2022 року правом подати відзиви на апеляцій-ну скаргу керівника окружної прокуратури Вінницької області сторони не ско-ристалися, відзиви до апеляційного суду від них не надійшли. Позивач, пред-ставник відповідача у судове засідання не з`явилися. У день розгляду справи до суду в електронній формі надійшов лист Тульчинського міського голови В. Весняного від 14 вересня 2022 року № 04-06-2549, де викладене клопотання про розгляд справи в апеляційному порядку за відсутності представника Туль-чинської міської ради за наявними у матеріалах справи документами. Відпові-дач у вирішенні справи покладається на розсуд суду. За викладених обставин, ураховуючи завчасне повідомлення сторін про день, місце і час розгляду спра-ви, докази про що містяться у справі, відповідно до норм статті 372 ЦПК Украї-ни, колегія суддів ухвалила розглянути справу у відсутності її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури Кравчука О. Л., дослідив-ши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, ретельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла виснов-ку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтува-тися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотри-манням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним ви-могам, воно є незаконним, необгрунтованим та необ`єктивним, таким, що пору-шує норми процесуального права, не відповідає нормам матеріального права, які регулюють виниклі та дійсні правовідносини між сторонами у справі.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції узяв до ува-ги довідку архівного відділу Тульчинської районної державної адміністрації від 01 грудня 2021 року № 1236, з якої слідує, що у протоколі зборів уповноваже-них членів колгоспу ім. Леніна с. Суворовського від 28 грудня 1988 № 3 зна-читься: «Слухали: про прийняття в члени колгоспу громадян. Вирішили: згідно поданих заяв, рекомендацій правління колгоспу прийняти у члени колгоспу громадян:... ОСОБА_1 ». Суд констатував, що рі-шення про звільнення та виключення з членів колгоспу ОСОБА_1 за 1988-1995 роки відсутнє. Ураховуючи видачу 09 грудня 1995 року КСП «Суво-ровське» державного акту серії ВН 000063 на право колективної власності на землю площею 3498,2 гектарів у межах згідно з планом для сільськогосподарс-ького використання, реорганізацію колгоспу у колективне сільськогосподарсь-ке підприємство, подальше розпаювання землі та видачу сертифікатів на зе-мельні частки ( паї ), не дивлячись на відсутність позивача у списку громадян СТОВ «Мрія» Суворовської сільської ради, які вправі були отримати державні акти на право приватної власності на землю, суд дійшов висновку, що право позивача порушене та підлягає судовому захисту. У своєму рішенні суд послав-ся на норми статей 14, 41 Конституції України, статті 3, 15, 317 ЦК України, статтю 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) зе-мельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )», Указ Президента Украї-ни від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переда-них у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організа-ціям», статті 5, 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року, текстуально виклавши у рішенні вказані норми законодавства.

Щодо пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності для звер-нення в суд з даним позовом більше ніж на 25 років, то суд обмежився своїм висновком про те, що цей строк пропущений з поважних причин, тому його не-обхідно поновити. Такий висновок суду є вочевидь безпідставним, неумотиво-ваним, зробленим без зазначення поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_3 протягом чверті століття захистити своє право, якщо він вважав його порушеним.

Висновки суду першої інстанції, до яких він дійшов, задовольняючи позов ОСОБА_1 , свідчать про неправильне застосування, нехтування чин-ними нормами матеріального та процесуального права, поверхневість та не-обєктивність вирішення судом заявлених позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, керівник Тульчинської окруж-ної прокуратури Вінницької області Хоменко П. Л., крім викладених вище мо-тивів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту п`ятого Указу Пре-зидента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання зе-мель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною ра-йонною державною адміністрацією, а згідно зі статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам зе-мельних часток ( паїв )» міська рада, визначена ОСОБА_1 у якості відповідача, не наділена повноваженнями вирішувати питання про видачу сер-тифіката на право на земельну частку ( пай ), виділяти в натурі ( на місцевості ) земельну частку ( пай ) особі, яка не є власником земельної частки ( паю ). Про-курор підкреслює, що позивачем жодним чином не доведене його членство са-ме у КСП «Суворовське», він лише вказує, що після поділу підприємства отри-мав трудову книжку в КСП «Суворовське», але загубив її. На таких доводах позивача судове рішення грунтуватися не може, оскільки вони не є по суті припущеннями.

Стосовно архівної довідки від 06 грудня 2021 року № 420 про наявність прізвища ОСОБА_1 у книгах обліку трудового стажу та заробітку за вироблені трудодні у період з 1981 по 2007 роки, то належить мати на увазі, що така довідка не є доказом членства позивача у КСП «Суворовське», вона під-тверджує виключно наявність трудових відносин з ним. Окремо прокурором наведені неспростовні мотиви тієї обставини, що роз`єднання чи розподіл КСП ім. Леніна відбулося у 1998 році, а згідно з копією державного акта землю КСП «Суворовське» передано у колективну власність відповідно до рішення Суво-ровської сільської ради народних депутатів від 09 грудня 1995 року № 3.

Змістовно та переконливо, з обгрунтуванням нормами статей 71, 75, 80 ЦК УРСР 1963 року керівником окружної прокуратури умотивована скарга щодо безпідставності поновлення судом строку позовної давності на задоволення клопотання позивача, хоча він не навів будь-яких поважних обставин, які були б об`єктивно непереборними, пов`язаними з дійсними труднощами для вчинен-ня ОСОБА_1 процесуальних дій у власних інтересах у встановлений законом строк.

Неможливо не погодитися із зазначеною в апеляційній скарзі тією обста-виною, що визнання позову відповідачем не тягне обовязку суду відповідним рішенням задоволити заявлені вимоги. Чинне цивільне процесуальне законо-давство передбачає можливість суду у разі визнання відповідачем позову за наявності для того підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд з метою ухвалення законного, об`єктивного, обгрунтованого рішення.

Окремо скаржник вказав на те, що державний орган, в інтересах якого прокуратурою оскаржене рішення суду першої інстанції у цій справі, з моменту ухвалення оскаржуваного рішення жодних заходів щодо його перегляду в апе-ляційному порядку не вживав, про що свідчить відповідь начальника Туль-чинської районної військової адміністрації від 14 липня 2022 року № 011-42/1377. Це свідчить про бездіяльність цього органу, та й міської ради, до ком-петенції яких віднесені представницькі повноваження у даній сфері. Через вка-зане на підставі статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України керівником окружної прокуратури подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції.

Заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року, скаржник вказує, що прокуратура не була залучена до участі у справі, у її розгляді участі не брала. Про існування оскаржуваного рішення прокуратурі стало відомо лише після вивчення відомостей, розміщених у ЄДРСР. Туль-чинська окружна прокуратура безпосередньо не ознайомлювалася з матері-алами справи, оскільки 12 липня 2022 року на своє звернення отримала лист від Тульчинського районного суду про відсутність підстав для надання прокурору можливості знайомитися з матеріалами справи, виготовити копії її документів. Зазначені обставини об`єктивно унеможливили подання апеляційної скарги у визначені статтею 354 ЦПК України строки, через що цей строк пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інс-танції, є об`єктивно достатніми для визнання вимог позивача такими, що підля-гають залишенню без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав люди-ни і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказа-ми, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність залишення без задоволення у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 , на користь прокуратури підлягають стяг-ненню з позивача понесені ним у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Тульчинської окружної прокуратури Він-ницької області Хоменка Пилипа Леонідовича задоволити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Тульчинсь-кої міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку ( пай ) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь Він-ницької обласної прокуратури, код отримувача 02909909, банк отримувача Дер-жавна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача ( МФО ) 820172, рахунок UA0003988, сплачений при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції судовий збір у розмірі 1362,00 гривні ( одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 коп. ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський