Провадження № 2/537/179/2022
Справа № 537/4779/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., за участі: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Таценюк С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування, про участь батька у вихованні дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої прохав суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити способи участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, а саме: кожного тижня з 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі без участі матері дитини та із можливістю виїзду з населеного пункту де проживає дитина: в літній період щороку, з врахуванням стану здоров`я дитини - чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення на території України, з можливістю виїзду з населеного пункту де проживає дитина, без супроводу матері; в кожен день народження дитини з 10 години до 14 години без участі матері дитини, без обмеження місця прогулянок: у будь-який інший день за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

В обґрунтуванні вимог вказав, що з 01.08.2020 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом серпня 2020 року - квітня 2021 року, вони з дружиною проживали за адресою його зареєстрованого місця проживання у м. Полтаві. У зазначений період шлюбно-сімейні відносини, не склалися, оскільки періодично виникали спровоковані ОСОБА_6 сварки, на підставі відсутності у неї поваги до нього. При цьому, відносини досить ускладнилися тим, що ОСОБА_7 була зареєстрована на багатьох сайтах знайомств «для дорослих», про що йому періодично повідомляли знайомі та друзі, і що викликало у нього негативні емоції та обурення, проте змінювати спосіб життя вона не бажала. Навіть у період її вагітності, вона демонстративно ігнорувала його, проводила час із іншими людьми та декілька разів «збігала» до батьків в м. Кременчук. Після народження дитини, кількість сварок і звинувачень збоку відповідача зросло та у квітні 2021 року за її ініціативою сімейні відносини були припинені, і вона із сином переїхала проживати до батьків у м. Кременчук.

Для нього це було шоком, оскільки не дивлячись на складні відносини, він всіляко намагався зберегти сім`ю заради дитини.

Наприкінці травня 2021 року йому стало відомо, що у відповідача наявні відносини з іншим чоловіком. При цьому, будь-яких пояснень з цього приводу вона не надала, лише запропонувала відмовитися від батьківських прав на дитину, тим самим знову шантажуючи його припиненням спілкування з ОСОБА_8 . Відмовившись від пропозиції відповідача, остання, протягом травня-червня 2021 року майже не допускала його до сина та всіляко чинила перешкоди у спілкуванні з ним, що змусило його 07.06.2021 року звернутись у службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні із малолітньою дитиною. В подальшому, з липня 2021 року відповідач, «заблокувала» його у своєму смартфоні, тобто унеможливила здійснення дзвінків на її номер засобами мобільного зв`язку, а також через мережу Інтернет (у месенджерах та у соціальних мережах).

16.08.2021 року у відкритому доступі через мережу Інтернет, у соціальній мережі він дізнався що відповідач перебуває у Федеративній Республіці Німеччина, а саме у місті Франкфурт-на-Майні. При цьому, про її від`їзд закордон, він ніяким чином не повідомлявся, і йому не було відомо, з ким вона залишала дитину у цей час. При цьому саме 14-15 серпня 2021 року він приїздив із м. Полтави до м. Кременчука, в надії побачити сина ОСОБА_9 , але двері ніхто не відчинив.

Як наслідок, зважаючи на зухвалу поведінку відповідача та вбачаючи у її діях склад злочину, 17.08.2021 року ним було подано до Кременчуцького управління поліції ГУНП в Полтавській області заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 за ст. 166 КК України.

19.08.2021 року рішенням №1141 Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області йому було визначено способи участі у вихованні та спілкуванні із сином: а саме, кожну суботу та неділю з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері дитини за місцем проживання дитини.

Проте, вищевказане рішення він наразі не може реалізувати, оскільки на даний час він залишається «заблокованим» у смартфоні відповідача, і навіть не може домовитись із нею про приїзд до дитини із м. Полтави до м. Кременчука. Тим самим відповідач продовжує чинити перешкоди у спілкуванні із дитиною. Наприкінці серпня 2021 року, він знову приїжджав до м. Кременчука, застав дружину вдома, проте вона повідомила, що дитині необхідно спати.

Таким чином, вважає, що його права, як батька дитини є грубо порушеними, оскільки він не може реалізувати своє законне право на безперешкодне особисте спілкування із дитиною.

Зазначає, що дитина не перебуває на грудному вигодовуванні матір`ю та до того ж, відповідач залишала дитину, коли поїхала у серпні 2021 року до республіки Німеччина, а тому вважає, що визначений рішенням №1141 Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради спосіб його участі у спілкуванні із дитиною лише «у присутності матері дитини за місцем проживання дитини» є несправедливим, та таким, що нівелює його рівність із відповідачем, визначену ст. 141 СК України.

Крім того, перешкод для встановлення його участі у спілкуванні із дитиною «без присутності матері», фактично не має. Так, йому на праві приватної власності належить 1/3 частина будинку житловою площею 54 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, в будинку є окрема кімната для дитини із дитячим ліжечком. Також у нього наявний на праві власності легковий автомобіль Renault Logan 2016 року випуску, який оснащено дитячим кріслом. Він офіційно працює на посаді фахівця по роботі з клієнтами Офісу Слобожанського регіону Зовнішньої служби ТОВ «Універсальне агентство «ПРО-ФАРМА» га має високу заробітну плату. Тож в нього наявні необхідні умови для перебування дитини у нього вдома, а також наявний власний транспортний засіб для її перевезення.

Також починаючи із травня 2021 року та по теперішній час, не дивлячись на поведінку відповідача він кожного місяця перераховує відповідачу матеріальну допомогу на дитину, оплачує додаткові витрати на дитину, а саме купує дитині спеціалізоване дитяче харчування, одяг, іграшки та ліки.

У нього відсутні шкідливі звички, чи діагнози, які б унеможливлювали чи обмежували його спілкування із дитиною, він має позитивну репутацію, як людини та батька. Крім того, відповідно до висновку Полтавського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 20.07.2021 року, було проведено оцінку потреб сім`ї ОСОБА_11 та виявлено батьківський потенціал ( ОСОБА_12 на належному рівні. Згідно акту оцінки потреб сім`ї Полтавського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 20.07.2021 року, під час обстеження не було виявлено жодних негативних факторів, які б вплинули на можливість перебування дитини з батьком за його місцем проживання.

Через постійний та значний психоемоційний тиск з боку відповідача, він вимушений був звернутися за допомогою до практичного психолога-гісихотерапевта Полтавського обласного осередку спілки психотерапевтів ОСОБА_13 . Відповідно її консультаційного висновку, щодо психоемоційних особливостей ОСОБА_12 №90 від 27.08.2021 року було встановлено «відсутність адекватного контактного зв`язку подружжя і приводу сина: відсутність порозуміння: тактика конфронтації та шантажування збоку друг/сини і як наслідок приниження людської гідності, як чоловіка і як батька, який має право на піклування про дитину на рівних з її матір 7о».

Враховуючи все викладене, вважає, що вимога проведення зустрічей з дитиною «з обов`язковою присутністю матері дитини» є недоречною виходячи з тих негативних стосунків, які склалися між ними після припинення шлюбних відносин. Вказане, лише призведе до нових конфліктних ситуацій між ними, а тому такі зустрічі повинні проходити без участі матері.

07.10.2021 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

31.01.2022 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача та долучено до матеріалів справи електронні докази, а саме DVD диск (s/nС004-0302-3287) з наявними на ньому відеозаписами, аудіозаписами та графічними зображеннями. Ухвалено викликати та допитати як свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 надати до суду копію її закордонного паспорту з відмітками щодо перетину державного кордону України за період з 01.08.2021 року по 01.11.2021 року. Підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

11.04.2022 року судом постановлено ухвалу якою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину державного кордону України гр. ОСОБА_2 за період з 01.08.2021 року по 11.04.2022 року.

01.06.2022 року судом постановлено ухвалу якою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину державного кордону України гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за період з 12.04.2022 року по 01.06.2022 року.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові та прохав їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Скиба В.Б. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позовної заяви за безпідставністю.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Тацеюк С.П. в судовому засіданні наполягала на залишені способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, вказаних у рішенні виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1141 від 19.08.2021 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 », вказуючи на відсутність підстав для їх зміни. В подальшому в судове засідання до суду не зявилася, направила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_14 , сестра позивача в судовому засіданні пояснила, що до весілля брата з відповідачем у неї були гарні відносини з останньою, які в подальшому погіршилися. Під час проживання відповідача з дитиною в м. Полтава вона часто була в гостях у брата з відповідачем та часто няньчила дитину. Після переїзду відповідача в м. Кременчук вона кілька разів була в місті, але їй в побаченні з дитиною відповідачем було відмовлено. В соціальній мережі відповідач її заблокувала. При можливості брату забирати дитину без присутності матері вона зможе допомагати брату доглядати за дитиною, при тому, що під час спільного проживання сторін брат постійно доглядав за дитиною і в цьому у нього не було ніяких проблем.

ОСОБА_15 , мати позивача, в судовому засіданні пояснила, що з початку позивач з відповідачем у шлюбі проживали без сварок, але в травні 2021 року між ними стався якийсь конфлікт, після якого батьки відповідача забрали дитину і відповідач переїхала жити до батьків у м. Кременчук. До цього вона допомагала відповідачу доглядати дитину, яка в догляді та годуванні дитини намагалася робити за її поглядами на ці питання, в тому числі відповідач не годувала дитину грудним молоком а сумішами. Після переїзду відповідача з дитиною до м. Кременчука вона один раз намагалася побачити дитину, приїхавши в місто разом з сином, який приїхав на побачення, однак їй було відмовлено у спілкуванні. Відповідач з нею намагається не спілкуватися та на її телефоні дзвінки не відповідає.

Суд, заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_16 01.08.2020 року зареєстрували шлюб у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 212, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.08.2020 року серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 14.05.2021 року Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 21.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що з квітня 2021 року син проживає з матір`ю ОСОБА_2 Самостійно сторони вирішити питання щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою не змогли у зв`язку з чим батько дитини звертався до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1141 від 19.08.2021 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 » було визначено ОСОБА_4 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну суботу та неділю з 09.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини за місцем проживання дитини.

Судом встановлено, що і після визначення вказаним Рішенням способів участі у вихованні та спілкування батька з дитиною, сторони також не змогли дійти згоди в даному питанні, про що свідчать наявні матеріали справи, зокрема, заява ОСОБА_4 до Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області та лист щодо її прийняття, роздруковані «скріншоти» переписки сторін.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 03.05.2022 року, ОСОБА_17 перетинала кордон України за період з 01.08.2021 року по 11.04.2022 року, а саме:

02.08.2021 року виїзд Київ-Дюссельдорф, 15.08.2022 року в`їзд Дюссельдорф-Київ;

04.09.2021 року виїзд Київ-Тревізо, 08.09.2021 року в`їзд Тревізо-Київ;

05.10.2021 року виїзд Київ-Барселона, 08.10.2021 року в`їзд Барселона-Київ.

За твердженням сторони відповідача, дані поїздки були пов`язані в тому числі з вирішенням питання щодо працевлаштування відповідача, яка є лікарем педіатром за освітою, і в це час дитина перебувала під наглядом її матері, так, як відповідач з дитиною проживала разом з матір`ю.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 10.06.2022 року, відомостей про перетин державного кордону, лінії розмежування в Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_18 та ОСОБА_5 , за період з 12.04.2022 року по 01.06.2022 року в базі даних не виявлено.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 19.08.2022 року, відомостей про перетин державного кордону, лінії розмежування в Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 24.02.2022 року по 18.08.2022 року в базі даних не виявлено.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що наразі ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_5 перебувають за межами кордону України, у зв`язку зі збройною агресією проти України росією, що підтверджується карткою взяття на облік для надання допомоги ОСОБА_19 , довідкою про перебування на консульському обліку Стадник Павла виданої Генеральним консульством в Кракові 16.05.2022 року, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_19 з відміткою про вибуття за межі України 04.03.2022 року автомобільним транспортом у пункті пропуску Угринів.

Факт перебування гр. ОСОБА_19 та ОСОБА_5 за межами кордону України також не заперечувався позивачем, а представнику позивача про дані обставини, за його поясненнями, нічого не відомо.

Суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права та завданням цивільного судочинства, ухвалює рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», випливає, що суди мають враховувати передусім інтереси дитини, та встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дитини, який підлягає обмеженню лише у встановлених випадках.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що п итання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно положень ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування яке визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 ст. 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Вирішуючи спір суд враховує, що сторонами визнається факт припинення між ними шлюбних стосунків і факт окремого проживання з 20.04.2021 року та переїзду відповідача разом з малолітнім сином ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до м. Кременчука для постійного проживання, за місцем реєстрації відповідача.

Позивач у позові стверджує, що після припинення шлюбних стосунків відповідач запропонувала позивачу відмовитися від батьківських прав на дитину, шантажуючи позивача припиненням його спілкування з дитиною, а коли він відмовився від цієї пропозиції то відповідач протягом травня - червня 2021 року «майже» не допускала його до дитини та чинила йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він вимушений був 07.06.2021 року звернутися у Службу захисту дітей Крюківської районної адміністрації для визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вказана обставина спростовується наступним. Так, у судовому засіданні представником відповідача були продемонстровані фотознімки датовані 10.05, 16.05, 28.05, 05.06, 27.06 та 11.07. 2021 року з визначенням на них дати та часу зйомки, зроблені відповідачем та позивачем у квартирі за місцем проживання відповідача з дитиною та на прибудинковій території будинку, де знаходиться ця квартира. Сторона позивача не заперечувала щодо дат, часу, обставин та місць спілкування з дитиною, які відображені на цих фото. Дані фотознімки є відомим фактом для сторін.

Посилання позивача на те, що у липні 2021 року відповідач заблокувала його вхідні дзвінки у своєму смартфоні не доводить відсутність мобільного зв`язку між сторонами, так як спілкування між сторонами не було заблоковане шляхом переписки через VIBER. Позивачем додано до позову 25 аркушів роздруківки дзвінків та листування між сторонами. Так, на останньому аркуші роздруковане обоюдне листування сторін з наріканням позивача про блокування його вхідних дзвінків. Але листування поза межами мобільних дзвінків, підтверджує інший, не припинений, існуючий мобільний зв`язок між сторонами шляхом листування через VIBER.

В той же час позивач не зазначає, що у липні 2021 року відповідач перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною.

Позивач зазначає, що 14-15.08.2021 року він приїздив до відповідача для спілкування з диною за місцем її проживання, але двері квартири йому ніхто не відчинив, а 16.08.2021 року у соціальній мережі Інтернет дізнався, що відповідач у цей час перебуває у ФРН у м. Франкфурт-на-Мані. У зв`язку з цим, 17.08.2021 року позивач звернувся до Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області із письмовою заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення за ст. 166 КК України та додав до позову копію цієї заяви.

Протягом усього часу розгляду справи та станом на час ухвалення рішення позивач не надав підтвердження того, що дані, викладені в його заяві, внесені до ЄРДР та розпочате кримінальне провадження, а враховуючи, що з часу подання заяви минуло більше року і сторони до правоохоронних органів не викликалися, і цілком вірогідно, що заява позивача не мала наслідків ні кримінального, ні адміністративного провадження, при тому, що стороною позивача не було надано суду жодних доказів зворотнього.

Окрім цього, відповідач не заперечує її перебування за кордоном у цей час з метою пошуку можливого подальшого працевлаштування за спеціальністю. Так, відповідач у 2020 році закінчила Українську медичну стоматологічну академію за спеціальністю «Педіатрія» та професійною кваліфікацією лікар, про що отримала диплом спеціаліста від 30.06.2020 року НОМЕР_3 . З 01.08.2020 року по 31.07.2022 року відповідач працювала лікарем-інтерном (інтернатура) по спеціальності «Педіатрія» в КП «Полтавська обласні дитяча клінічна лікарня Полтавської обласної ради».

Позивачу також достовірно було відомо про те, що відповідач та дитина проживають разом з батьками відповідача та неповнолітнім рідним братом відповідача (по тексту позову), які надають безпосередню допомогу відповідачу по догляду за дитиною під час її короткострокових від`їздів у тому числі і за місцем роботи у м. Полтаву.

Позивач констатує, що наприкінці серпня 2021 року він приїздив за місцем проживання відповідача та дитини, але відповідач повідомила йому, що дитині потрібно в даний час спати і на його зауваження, що він не може дозвонитися до позивача та узгодити час побачень, на нього від відповідача «обрушився шквал критики та негативу».

При цьому, позивач не називає конкретної дати і дня тижня свого приїду до дитини наприкінці серпня 2021 року та не зазначає чи був він обізнаний на цей час про спосіб своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлений рішенням від 19.08.2021 року.

На 25-му аркуші додатків до позову - роздруківки дзвінків та переписки сторін - зазначена остання переписка сторін, відповідно до якої позивач повідомляє, що має намір наступного дня побачитися із сином, на що відповідач пропонує позивачу надати висновки опікунської ради та дорікає позивача, що той два тижні жив у своє задоволення, а в останній день відпустки згадав за сина.

В доданих роздруківках відсутні дати дзвінків та листування.

Позивач вважає, що його права як батька грубо порушуються відповідачем, оскільки він не може реалізувати своє законне право на безперешкодне особисте спілкування із дитиною, в той же час, доказів того, що відповідач перешкоджала позивачу спілкуватися із дитиною у спосіб встановлений рішенням від 19.08.2021 року позивач не надав. Позов був поданий до суду 13.09.2021 року.

Позивач достовірно був обізнаний про те, що за невиконання рішення від 19.08.2021 року передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 184 КУпАП. Так, 26.09.2021 року позивач, перебуваючи біля будинку де проживає відповідач ОСОБА_10 з дитиною, викликав за місцем проживання відповідача патруль БПП у м. Кременчуці, мотивуючи свій виклик тим, що відповідач відмовляється надати йому дитину для спілкування, чим порушує рішення від 19.08.2021 року. Прибувши на місце виклику патрульні БПП пояснили позивачу, що протоколи такої категорії адміністративних правопорушень складаються іншими відповідними установами .

04.11.2021 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації із письмовою заявою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП додавши відео з камери поліцейського.

08.11.2021 року відносно відповідача був складений відповідний протокол і направлений до суду. Постановою Крюківського районного суду від 17.12.2021 року у справі за №537/5592/21 провадження по справі було закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Зазначене рішення суду є достовірно відомим фактом для сторін та стороною позивача і третьої особи не оскаржувалося.

Тож, аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку, що матір`ю дитини ОСОБА_2 не здійснювалися перешкоди батькові дитини ОСОБА_4 у здійсненні ним свого обов`язку та права участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 ..

Стосовно позовної вимоги про зміну визначених способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд зазначає наступне.

Визначаючи свій спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, позивач посилається на те, що він має у своїй власності 1/2 частку житлового будинку площею 54 кв. м., у якому є кімната для дитини. У відповідності до доданого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що загальна площа будинку складає 54 кв. м.. Розмір житлової площі не зазначений. З урахуванням того, що відповідачу у праві спільної часткової власності належить 1/2 частка будинку - невідомо, яка загальна та житлова площа перебуває у користуванні позивача.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно витягу з протоколу № 27 від 28.07.2021 року було вказано, що житлово-побутові умови і санітарно-гігієнічний стан помешкання батька на належному рівні. Дитині створені всі умови для повноцінного розвитку й виховання.

Позивачем не додано до позову докази про його доходи. Із пояснень представника позивача відомо, що щомісячний дохід позивача складає 24 00,00 грн.

Відповідач не заперечує, що позивач надавав допомогу дитині шляхом придбання товарів, але 7 з доданих чеків мають відношення до ОСОБА_21 , а ще 6 з доданих чеків датовані до 20.04.2021 року, тобто тим періодом часу, коли сторони проживали разом.

Суд не бере до уваги посилання сторони позивача щодо буцімто наявності позову позивача до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання відповідача з 1/6 до 1/10 частини та надані до позову довідки стосовно суттєвого зменшення розміру доходів позивача з 24 до 12 тисяч гривень та стану здоров`я позивача, так як вказані обставини по-перше не підтверджені належними і допустимими доказами, так як були подані суду з порушенням ст. 83 ЦПК України та повернуті стороні відповідача, по-друге не мають суттєвого відношення до розгляду даної справи.

Додані позивачем аудіо, - відео матеріали не є належними та допустимими доказами, так як не позначені датами, мають технічні переривання, що не заперечувалося стороною позивача, а відтак не надають повного, послідовного та логічного змісту.

Вирішуючи питання про визначення способів участі батька дитини у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд враховує інтереси кожного з батьків, але перш за все враховує права та законні інтереси дитини - її право на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; право на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини, а також ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно до положень ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Приймаючи дане рішення суд враховує наявне Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1141 від 19.08.2021 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 » яким визначено ОСОБА_4 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну суботу та неділю з 09.00 год. до 20.00 год. у присутності матері дитини за місцем проживання дитини.

Також, суд бере до уваги, витяг з протоколу комісії № 27 від 28.07.2021 року, яким визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною на підставі спілкування з батьками, дослідженням письмових документів, тощо.

Суд також враховує, що в судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримав вказане рішення та вказала на відсутність підстав для зміни визначених способів участі батька у спілкуванні з дитиною. Також остання вказала, що спілкувалася з відповідачем по телефону із закордонним номером, після збройної агресії росії та виїзду відповідача з дитиною за кордон, і відповідач повідомила їй, що перебуває у Польщі з дитиною в статусі біженки і разом з дитиною знаходяться під опікою ЄС терміном 18 місяців, перебувають на консульському обліку в посольстві України та відповідач займається питанням працевлаштування за спеціальністю, і не планує до завершення воєнних дій в Україні повертатися, так як хвилюється за своє життя та життя дитини.

Суд враховує, що на даний час в Україні діє воєнний стан, переміщення по території України є обмеженим у зв`язку з комендантською годиною, при цьому мати та дитина перебувають за межами України, що фактично унеможливлює особисте (живе) спілкування батька та дитини в присутності матері чи без неї.

Суд вирішує спір в межах заявлених вимог. Позивач у своїх вимогах прохає встановити такі способи участі : кожного тижня з 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі без участі матері дитини та із можливістю виїзду з населеного пункту де проживає дитина: в літній період щороку, з врахуванням стану здоров`я дитини - чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення на території України, з можливістю виїзду з населеного пункту де проживає дитина, без супроводу матері; в кожен день народження дитини з 10 години до 14 години без участі матері дитини, без обмеження місця прогулянок: у будь-який інший день за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Тобто фактично позивач прохає суд надати більше часу для особистого спілкування вживу з дитиною.

Однак, судовим розглядом не встановлено підстав для здійснення зміни визначених способів.

Суд звертає увагу, що позивачем не ставилося вимог які б були б більш актуальними та реальними для виконання, враховуючи обставини, які склалися, а саме спілкування шляхом відеозв`язку чи по телефону, враховуючи перебування матері та дитини за кордоном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько дитини, який має право та обов`язок, а також бажання брати участь у виховані дитини та спілкуванні з нею, що також відповідає інтересам дитини, за відсутності будь-яких даних, що спілкування з батьком перешкоджає нормальному розвиткові дитини, повинен здійснювати таку участь.

При цьому, необхідність зміни способів участі у вихованні та спілкування батька ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5 , визначених рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1141 від 19.08.2021 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 », суду не доведена, а тому зважаючи, що наявні способи не суперечать інтересам дитини, та враховуючи встановлені обставини, суд вважає їх такими, що можуть бути і надалі, а тому у задоволенні позову про їх зміну слід відмовити.

Тож, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 158, 159, 160 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування, про участь батька у вихованні дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 21.09.2022 року.