ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2648/21

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/676/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,,

місце постановлення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 11 лютого 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року у розмірі 36 570,50 грн станом на 08 липня 2021 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкривалися поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, а банківське обслуговування здійснювалося дистанційно без відділень. 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31 жовтня 2018 року. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 12 000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Порушуючи умови договору, ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 08 липня 2021 року виникла заборгованість у вигляді залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у загальному розмірі 36 570,50 грн, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року у розмірі 36 570,50 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) станом на 08 липня 2021 року. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 2 270 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та витяг з Тарифів за карткою «Monobank», які долучені до матеріалів справи, не містять підпису відповідача, а отже не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Інформація, зазначена у Паспорті споживчого кредиту, була актуальною лише до 01 січня 2019 року, і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов прийняті позичальником.

Наголошує на тому, що позивачем не надано доказів надання та отримання кредитних коштів позичальником, тобто не доведено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, їх подальшого використання, зняття із відповідного банківського рахунку АТ «Універсал Банк». На думку заявника, банком не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір кредитної заборгованості.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк», не погоджуючись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем виконані. Відповідач самостійно через мобільний додаток оформив 3 розстрочки та 5 транзакцій в розстрочку на загальну суму 34 680,18 грн. Усі поповнення до 01 серпня 2019 року використовувалися відповідачем на власні потреби і на його рахунку не залишались, після 01 серпня 2019 року здійснювалися щомісячні списання за послугою розстрочка.

Задовольняючи позов АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року у розмірі 36 570,50 грн, що є різницею між витраченими коштами та внесеними на рахунок.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

У справі встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 31 жовтня 2018 року (а.с. 11).

У пункті 3 анкети-заяви зазначено, що відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6).

Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Крім того, як слідує з пункту 10 надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у АТ "Універсал Банк" без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору, або будь-якого іншого договору.

Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Указана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку, який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Банк додав до позовної заяви Умови обслуговування рахунків фізичної особи (Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів), та додатки до них: Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, (а.с. 12-26).

Із довідки АТ «Універсал Банк» від 02 грудня 2021 року вбачається, 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до червня 2024 року, яка активована 31 жовтня 2018 року (а.с. 102).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , у період з 31 жовтня 2018 року по 08 липня 2021 року вбачається, що він користувався кредитною карткою, а саме: здійснював покупки товарів, поповнював мобільний телефон, знімав готівку в банкоматах, брав товари у розстрочку, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, а також частково погашав кредит (а.с. 91-101).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 31 жовтня 2018 року, укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , станом на 08 липня 2021 року, заборгованість складає 36 570,50 грн, з яких: 36 570,50 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 0,00 грн заборгованість по судовим штрафам (а.с. 8-10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ "Універсал Банк".

Проаналізувавши наведені норми права та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту «monobank» відповідно до вимог чинного законодавства, за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 у постанові від 16 вересня 2020 року.

З виписки про рух коштів по картці, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості, тобто своїми діями підтвердив свою згоду з умовами укладеного договору.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів надання та отримання кредитних коштів позичальником, тобто не доведено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, їх подальшого використання, зняття із відповідного банківського рахунку АТ «Універсал Банк».

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 жовтня 2018 року у розмірі 36 570,50 грн, які фактично не повернуті позичальником банку. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 червня 2022 року зупинено дію рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року, то дія цього рішення підлягає поновленню.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року без змін.

Поновити дію рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко