Справа № 201/1763/22
Провадження № 2/201/2415/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 лютого 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19 вересня 2020 року у м. Дніпро на вул. Набережна Перемоги в районі буд. 5а близько 23 год 20 хв., сталася дорожньо - транспортна пригода, а саме наїзд водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ДЕУ» державний номер НОМЕР_1 на відкритий люк в наслідок чого відбулось перекидання та пошкодження вказаного транспортного засобу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/9342/20 провадження відносно водія ОСОБА_2 закрито, за відсутності в його діях складу, та події адміністративного правопорушення. Постановою суду встановлено, що порушення правил дорожнього руху водієм не є причиною даної дорожньо - транспортної пригоди, напроти спричинення пошкоджень транспортному засобу відбулось в результаті наявності порушень при утриманні автомобільних доріг, та незадовільного стану дорожніх умов, що як наслідок призвело до погіршення безпечних умов дорожнього руху. Внаслідок зазначеної пригоди належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку який згідно Звіту про оцінку майна за № 50-10 від 28 жовтня 2020 року, становить 87 511 грн., який позивач посилаючись на закони України «Про автомобільні дороги», «Про дорожній рух» просить стягнути з відповідача на його користь, а також моральну шкоду у розмірі 20 000, правову допомогу та судовий збір.

Представник відповідач надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на не належного відповідача, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач скористувався правом на подання відповіді на відзив в якій наполягав на задоволенні позову з підстав у ньому викладених.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Батманової В.В. від 05 вересня 2022 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 87 511 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 19 вересня 2020 року у м. Дніпро на вул. Набережна Перемоги в районі буд. 5а близько 23 год 20 хв., сталася дорожньо - транспортна пригода, а саме наїзд водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ДЕУ» державний номер НОМЕР_1 на відкритий люк в наслідок чого відбулось перекидання та пошкодження вказаного транспортного засобу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/9342/20 провадження відносно водія ОСОБА_2 закрито, за відсутності в його діях складу, та події адміністративного правопорушення. Постановою суду встановлено, що порушення правил дорожнього руху водієм не є причиною даної дорожньо - транспортної пригоди, напроти спричинення пошкоджень транспортному засобу відбулось в результаті наявності порушень при утриманні автомобільних доріг, та незадовільного стану дорожніх умов, що як наслідок призвело до погіршення безпечних умов дорожнього руху. Внаслідок зазначеної пригоди належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку який згідно Звіту про оцінку майна за № 50-10 від 28 жовтня 2020 року, становить 87 511 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Крім того позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й м іра , до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи попередній висновок суду, суд критично оцінює доводи, якими позивач обґрунтовує позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, спричинення моральної шкоди позивачу саме відповідачем.

Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються вищевказаними обставинами та наданим відзивом, не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова