Справа № 459/2116/19
Провадження № 2/459/51/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретаря судового засіданняи Ганас К.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_7 , третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_8 , про визнання договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями частково недійсним у частині покупця, визнання незаконним набуття ОСОБА_4 права власності на житловий будинок та земельну ділянку, визнання цього майна таким, що на момент відкриття спадщини належало батькам позивачки на праві спільної сумісної власності, визнання за позивачкою права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 даного житлового будинку та земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідачів, у якому просить визнати недійсним договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частково недійсним у частині покупця, крім того просить визнати незаконним набуття ОСОБА_4 права власності на житловий будинок та земельну ділянку та визнання цього майна таким, що на момент відкриття спадщини належало батькам позивачки на праві спільної сумісної власності, а також визнати за позивачкою права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 даного житлового будинку та земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що у 2001 році ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_5 незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Було оформлено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним 14.05.2001 року, посвідченим державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №2-466. В даному договорі продавцем був зазначений ОСОБА_5 , від якого за дорученням від 01.03.2001 р. діяла його дружина ОСОБА_7 , а покупцем був зазначений його син ОСОБА_4 .. Відповідач при укладенні договору купівлі-продажу не обговорював його істотних умов, не оглядав майно, не узгоджував ціну, не обговорював якість та строки передачі майна, не передавав коштів продавцю, усі ці дії здійснював ОСОБА_9 .. Будинок вони придбавали для себе, за власні кошти, зазначили сина покупцем в договорі за порадою юристів, вважаючи, що не можуть зазначити його, оскільки ОСОБА_7 виступала на стороні продавця за дорученням. Продаж було здійснено за 4504 грн., які ОСОБА_9 особисто передавав ОСОБА_5 , до підписання договору купівлі-продажу в момент оформлення доручення на його дружину 01 березня 2001 року. На момент укладення спірного договору відповідачу виповнилося 18 років, він був студентом і повністю знаходився на його утриманні. Жодними коштами відповідач не володів, ніде не працював, був студентом та навчався на платній формі навчання, тому вищезгаданий договір з часу укладення був частково удаваним правочином в частині покупця, оскільки спірний будинок придбав він та в подальшому добудував за власні кошти. В будівництво, яке тривало до 2007 року, було вкладено значні кошти. Усі роботи по будівництву здійснював та оплачував ОСОБА_9 02.06.2005 року останній отримав споживчий кредит в сумі 4500 доларів США, кошти від якого вкладені в будівництво спірного будинку. Також його дружина продала успадковане нею майно, кошти вклали в будівництво спірного будинку. Відповідач жодних коштів ні на купівлю ні на будівництво даного будинку не надавав, оскільки не мав в цей період жодних доходів. Право власності на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету м. Червонограда від 29.03.2012 року було оформлене на відповідача, оскільки він був зазначений покупцем у спірному договорі купівлі - продажу від 14.05.2001 року. До 2016 року відповідач жодним чином не заперечував його право власностібатька на житловий будинок, ніколи не виявляв бажання в ньому проживати. Вказала, що проживає з чоловіком, своїми дітьми, та батьками в будинку з 2007 року, здійснюють догляд та утримання даного житла, необхідний поточний ремонт, сплачують усі поточні комунальні платежі. Відповідач з народження проживає в квартирі у АДРЕСА_2 , в якій має право власності на 1/4 частку. У 2016 році для оформлення субсидій ОСОБА_9 звернувся до відповідача щодо реєстрації його фактичного місця проживання та переоформлення будинку на нього, але отримав відмову. Під час цієї розмови батько зрозумів, що відповідач не визнає його права власності на будинок, вважає будинок своєю власністю. Тому, батько у серпні 2016 року звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до відповідача по даній справі, у якому просив визнати спірний договір купівлі продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями удаваним у частині покупця з моменту його укладення та визнати покупцем за даним договором батька позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер, заповівши перед тим усе своє майно позивачці. У зв`язку з цим, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22.05.2017 до участі у справі на стороні позивачки у порядку процесуального правонаступництва було залучено позивачку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2017 (справа №459/2186/16-ц) позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2017 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові. Ствердила, що єдиною правовою підставою для відмови у позові було пред`явлення позову до неналежного відповідача. Тому вважає, що спірний об`єкт незавершеного будівництва був куплений і добудований виключно батьками позивачки.

02.03.2020 відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що він разом із батьком був присутній при всіх переговорах щодо укладення договору. Разом з тим, померлий батько особисто був присутнім під час нотаріального оформлення договору державним нотаріусом Червоноградської міської державної нотаріальної контори Стеців М.Р. Таким чином, батько і мати позивачки при укладенні оспорюваного договору досягли бажаного для них на той час результату визначивши його покупцем у договорі, а про всі істотні умови договору їм було відомо з моменту його укладення. Крім того, вважає, що у даній справі беруть участь сторони (особи), які брали участь у розгляді цивільної справи №459/2186/16-ц, а тому неможливо вважати доведеними будь які фактичні обставини справи, які стосуються прав та законних інтересів цих осіб. Також, вказав, що позивач пропустив загальний строк для захисту своїх прав.

01.04.2020 позивачка подала відповідь на відзив, в якому вказала, що на момент дізнання про те, яка особа (формально) була зазначена стороною спірного договору на перебіг позовної давності жодним чином не впливає, відтак вважає, що доводи відповідача ОСОБА_4 стосовно спливу строку позовної давності у даній справі є необґрунтованими. Зазначила, що Верховний суд у своїй постанові від 29.05.2019 чітко підтвердив і визнав встановленими судами попередніх інстанцій перелічені у зазначеній постанові фактичні обставини справи. Додала, що позивачкою в рамках розгляду справи №459/2186/16-ц було доведено, що за спірним договором купівлі-продажу нерухоме майно насправді було куплене не ОСОБА_4 , а його батьками за рахунок спільних коштів подружжя. Вважає, що є усі правові підстави визнати дійсними покупцями за спірним договором купівлі-продажу саме батьків ОСОБА_4 , для яких і за рахунок коштів яких було куплене спірне нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги не визнали, просили застосувати до спору строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримала.

Третя особа ОСОБА_8 у судовому засіданні позов не визнала.

Вислухавши пояснення сторін, представників, третіх осіб, свідків, з`ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона являється матір`ю ОСОБА_8 та самостійно виконувала малярні роботи у спірному будинку, проте грошей за це не отримувала. Додала, що померлий ОСОБА_9 зі своєю дружиною неодноразово зазначали, що купили для сина вищевказаний будинок.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що являється двоюрідним братом позивачки та відповідача ОСОБА_4 . Вказав, що спірний будинок був куплений за гроші батька і сина. Додав, що із самого початку купівлі незакінченого будівництва житлового будинку з господарськими будівлями була домовленість, що цей будинок належатиме ОСОБА_12 . Зазначив, що ОСОБА_13 разом із батьком працював на земельній ділянці і спільно добудовували будинок. Також зазначив, що особисто їм допомагав у будівництві. Ствердив, що жодного спору між батьком і сином не було.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що їй відомий факт купівлі продажу спірного будинку, оскільки вона є тіткою позивачки та відповідача ОСОБА_4 . Додала, що при купівлі батьками спірного будинку, була одразу домовленість, що він належатиме сину ОСОБА_15 . Крім того, син допомагав по будівництву батькові. Зазначила, що позивачка зі своїм чоловіком прийшли в дім на все готове, попри те, що їм батьки залишили квартиру.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що являється тіткою позивачки та відповідача ОСОБА_4 . Ствердила, що існувала домовленість, що спірне житло від початку його купівлі належатиме ОСОБА_12 , оскільки воно купувалося за зароблені кошти батька і сина.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що виконув ремонтні роботи у спірному будинку, за роботу платив ОСОБА_9 . Відповідача ніколи не бачив і не знає.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що він виконував будівельні роботи у спірного будинку, на вимогу ОСОБА_9 , який і виплачував кошти за роботу.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що він є столяр та займався столярною роботою у будинку на замовлення ОСОБА_9 . Додав, що йому було відомо від останнього, про те, що будинок належатиме дочці, а квартира синові.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 купив земельну ділянку із незавершеним будівництвом по сусідству, де збудував будинок. Додав, що там проживали батьки із дочкою, а син приїжджав тільки в гості. Крім того, зазначив, що ОСОБА_9 йому говорив, що зробив помилку, оформивши будинок на сина.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 був його сусідом, він займався будівництвом, а син тільки приїжджав у гості.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що являється сусідом ОСОБА_9 . Зазначив, що в будинку по сусідству проживають батьки та їхня дочка із чоловіком. Ствердив, що відповідач ОСОБА_4 тільки приїжджав у гості. Також зазначив, що йому розповідав ОСОБА_9 про те, що вони оформили будинок на сина, проте останній відмовляється його переписувати батькові.

Відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні було допитано в якості свідка, який суду пояснив, що у 2001 році ОСОБА_9 з дружиною передав йому кошти за незавершене будівництво, він чітко розумів, що останній купував будівництво для себе. Жодної мови про те, що будівництво купується для сина не було. Він надав доручення дружині ОСОБА_9 для оформлення договору купівлі-продажу, кошти за незавершене будівництво отримав від ОСОБА_9 в день видачі доручення, його сина при передачі коштів не було.

Третю особу ОСОБА_7 у судовому засіданні було допитано в якості свідка, яка суду пояснила, що вона з чоловіком придбали для себе, за власні кошти незавершене будівництво у ОСОБА_5 . Вказала, що її син жодних коштів на придбання будівництва та його розбудови не надавав. Зазначила, що чоловік наймав майстрів та оплачував їхні послуги.

Установлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями від 14.05.2001 року, укладеного між ОСОБА_5 , за якого діє ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , готовність якого складає 12 відсотків. Ціна договору складала 4504 грн.

Згідно з копією нотаріально посвідченого доручення від 01.03.2001 року, ОСОБА_5 доручив ОСОБА_7 продати за ціну і на умовах на її розсуд належний йому на праві власності незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.04.2012 року, ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із копією витягу про державну реєстрацію прав від 19.04.2012 року №33876498, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №244504 від 25.11.2009 на підставі рішення Червоноградської міської ради 14 сесії 5 скликання №435 від 09.07.2009 власником земельної ділянки 0, 0434 га за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 .

Відповідно до копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.02.2012, замовником якої був ОСОБА_4 , індивідуальний житловий будинок та господарська будівля в АДРЕСА_1 , вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Згідно копії паспорта серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно із копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 ОСОБА_23 та ОСОБА_24 зареєстрували шлюб 25.11.2007.

Згідно до копії паспорта Серії НОМЕР_3 батько позивачки ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва Серія НОМЕР_4 про смерть ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2017 в справі №459/2186/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про визнання договору удаваним та визнання покупцем за договором позов задоволено. Визнано договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями з моменту його укладення удаваним у частині зазначення покупцем ОСОБА_4 . Визнано покупцем за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом спірного житлового будинку з господарськими будівлями батька позивачки. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.05.2017 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного суду від 29.05.2019 рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 скасовано у частині відхилення апеляційної скарги дружини Відповідача ОСОБА_8 і у цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 залишено без змін.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Враховуючи те, що спірні правовідносини, пов`язані з укладенням договору купівлі-продажу виникли до прийняття Цивільного Кодексу України 2003 року, необхідно керувався нормами ЦК Української РСР 1963 року, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно дост.41 ЦК Української РСР 1963 року, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво - або багатосторонніми (договори).

Згідно з ст. 58 ЦК Української РСР 1963 року, недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року).

Відповідно до ст. 60 ЦК Української РСР 1963 року, недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у підпункті «е» п. 16 постанови від 28 квітня 1978 р. N 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», визнання угоди недійсною може мати місце й після смерті громадянина, який був її учасником, у тому числі з підстав, передбачених ст. 55 ЦК. Такі вимоги можуть бути заявлені другою стороною, спадкоємцями померлого, іншими заінтересованими особами та прокурором.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.03.2019 в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності на 1/2 житлового будинку і земельної ділянки відмовлено.

Постановою Верховного суду від 16.03.2021 в справі № 459/3176/17 рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року залишено без змін. У постанові вказано, що суди встановили, що право власності на спірний будинок відповідачем набуто правомірно, спірний будинок не належав на праві власності жодному з подружжя, незаконність набуття права власності не встановлена судом, відсутні обставини передбачені статтею 346 ЦК України для припинення права власності.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положенням статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що т обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, правомірність набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на спірний будинок встановлено рішенням суду, що набрало законної сили.

Оскільки позивачем не доведено наявності підстав длявизнання недійсним договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, а рішенням суду встановлено правомірність набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на спірний будинок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Слід зазначити, що позивач посилається на рішення Червоноградського міського суду від 29.05.2017, як на підставу визнання недійсним договору купівлі-продажу, помилково вважаючи, що вказаним рішенням встановлено удаваність правочину та ці обставини не підлягають доказуванню.

У цьому питанні слід зазначити, що рішення Червоноградського міського суду від 29.05.2017 не набрало законної сили, оскільки скасовано постановою апеляційного суду, якою прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову про визнання договору удаваним.

Отже суд відхиляє відповідні доводи позивача.

Разом з тим, суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивачки щодо преюдиційного значення Постанови Верховного Суду від 29.05.2019 по справі вказаній вище, оскільки в силу приписів ч.1 ст. 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Інших підстав та доказів для визнання договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями у частині покупця, суду не надано та позивачем не наведено.

Згідно статті 328 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 лютого 2021 року в справі № 909/1286/19 вказано, що «згідно зі статтею 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже зазначена норма встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття».

У статті 346 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного суду від 16.03.2021 у справі № 459/3176/17 зазначено, що право власності на спірний будинок відповідачем набуто правомірно, спірний будинок не належав на праві власності жодному з подружжя. Незаконність набуття права власності не встановлена судом, відсутні обставини передбачені статтею 346 ЦК України для припинення права власності.

Правомірність набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на спірний будинок встановлено рішенням суду, що набрало законної сили. Отже відсутні підстави для визнання незаконним набуття ОСОБА_4 права власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку, та скасування свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію права власності, державного акту про право власності на земельну ділянку та відповідне рішення про державне реєстрацію права власності.

Положенням статей 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, зазначених вище, слід дійти висновку, що на час смерті ОСОБА_9 , останній не був власником спірного об`єкта нерухомого майна, а тому такий до складу спадщини не ввійшов. У зв`язку з наведеним, вимоги сторони позивачки про набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку, визнання цього майна таким, що на момент відкриття спадщини належало батькам позивачки на праві спільної сумісної власності, визнання за позивачкою права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 даного житлового будинку та земельної ділянки не підлягають задоволенню.

Непорушення права позивача та відмова у позові по суті виключає необхідність перевірки пропуску позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя: А. І. Жураковський