КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 381/1407/22 Головуючий у суді першої інстанції - Ковалевська Л.М.
Номер провадження № 22-ц/824/8698/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошових коштів, в якому посилалась на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що інших спадкоємців немає, тому вона звернулась до нотаріальної контори з питанням видачі свідоцтва про прийняття спадщини у вигляді недоотриманої пенсії її матері за певний період.

Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на недоотриману пенсію, що складає 72 939,96 грн, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі листа Управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06 січня 2021 року за №1000-0502-8/789.

При цьому, позивач не погоджується з періодом, а відповідно і з розміром недоотриманої пенсії, що переходить у спадок, оскільки вважає, що мати не отримувала пенсію з 01 липня 2014 року по 23 січня 2018 року не з власної вини.

Відтак, позивач вказувала, що звернення до Пенсійного фонду ні до чого не призвело, але документи на вказане спадкове майно (кошти з пенсійного фонду) оформити потрібно і оформити вказане позивач бажає шляхом подання позову до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на недоотриману, у зв`язку зі смертю, пенсію ОСОБА_3 за період з 01 липня 2014 року по 23 січня 2018 року включно у порядку спадкування за законом. Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області на її користь у порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01 липня 2014 року по 23 січня 2018 року включно.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження по даній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої не погоджується із висновком суду першої інстанції, що так як відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, то і спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки позивач ОСОБА_1 була позбавлена права користуватись своїм майном - грошовими коштами, що отримала у спадок від померлої матері.

Апелянт наголошує, що відповідач відмовляється виплачувати їй вказані грошові кошти, які належали померлій матері позивача, а тому між ними виник спір, що регулюється спадковим законодавством, а суттю спору є суто приватно-правові відносини між сторонами, а саме отримання позивачем сум недоотриманої пенсії, що належали спадкодавцю за життя.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що всі питання щодо отримання спадщини та захисту права власності, набувають суто приватно-правового характеру правовідносин і стосуються права ОСОБА_1 на спадщину, незважаючи на те, що стороною є територіальний орган Пенсійного фонду.

Тож, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явився та просив розглядати вказану справі у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 119 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 6 та 20 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Статтею 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності -входять до складу спадщини.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Таким чином спір, що виник між позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачки - ОСОБА_3 , та Головний Управлінням Пенсійного Фонду України в Київській області має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану у справі ухвалу, вищевказаних норм процесуального законодавства та правових позицій Верховного Суду не врахував та дійшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали ( п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справі порушив норми процесуального законодавства та дійшов до помилкового висновку про те, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому оскаржувана у справі ухвала підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року, скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 21 вересня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв