Постанова

Іменем України

17 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 761/38256/19

провадження № 61-20165 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_1 ,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року у складі судді Савицького О.А. та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М., державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів з реалізації арештованого майна недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів, скасування акта приватного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вилучення запису про реєстрацію права власності.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у справі № 185/63/15-ц позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2008 року у розмірі 4 009 343,27 грн. 20 листопада 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 185/63/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» вказаної кредитної заборгованості.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 березня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50653846 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

При вчинення виконавчих дій у рамках вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем було встановлено, що у ОСОБА_2 , як боржника, наявне нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 , яка перебуває в іпотеці АТ «Універсал Банк»; квартира АДРЕСА_3 , яка перебуває в іпотеці АТ «Універсал Банк».

27 листопада 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , запис про реєстрацію обтяження було внесено до відповідних реєстрів за номером № 23594178.

У подальшому квартира АДРЕСА_2 , яка перебувала в іпотеці АТ «Універсал Банк», була передана на реалізацію на прилюдних торгах.

За результатами проведення перших прилюдних торгів АТ «Універсал Банк», як іпотекодержатель, скористалося своїм правом придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна у порядку положень статті 49 Закону України «Про іпотеку», унаслідок чого заборгованість за виконавчим документом була частково погашена.

Виконавче провадження ВП № 50653846 перебувало на виконанні, проводилися виконавчі дії.

Разом з тим, у липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Універсал Банк» з пропозицією щодо добровільного погашення кредитної заборгованості, при цьому повідомив про реалізацію належної йому квартири АДРЕСА_1 в іншому виконавчому провадженні.

04 вересня 2019 року представником АТ «Універсал Банк» отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якої право власності на цю квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. При цьому будь-які відомості щодо реєстрації обтяження, накладеного 27 листопада 2017 року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 50653846, на вказане майно відсутні.

Згідно з відомостями електронної бази ДП «Сетам» щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , було проведено електронні торги з номером лоту 363980 у виконавчому провадженні № 59516496, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М., яким 10 липня 2019 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 08 липня 2019 року № 3395 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 4 890 000 грн.

Отже, спірну квартиру АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 50653846, що перебуває на виконанні з 31 березня 2016 року, відчужено у виконавчому провадження № 59516496, яке лише з 10 липня 2019 року перебувала на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М.

Таким чином, оскільки майно боржника, на яке було накладене обтяження у виконавчому провадженні № 50653846, в якому банк є стягувачем, було неправомірно відчужено в іншому виконавчому провадженні № 59516496, відкритому пізніше, то відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України недійсними є електронні торги за лотом № 363980 з продажу квартири АДРЕСА_1 , реалізованої відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 19 серпня 2019 року № 426710.

Також підлягають скасуванню протокол проведення електронних торгів від 19 серпня 2019 року № 426710, акт приватного виконавця Бердара М. М. про проведення електронних торгів з реалізації спірної квартири, свідоцтво про право власності від 03 вересня 2019 року № 1167, видане на ім`я ОСОБА_1 на спірну квартиру, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З урахуванням викладеного АТ «Універсал Банк» просило суд визнати недійсними електронні торги за лотом № 363980 з продажу квартири АДРЕСА_1 , реалізованої згідно з протоколом проведення електронних торгів від 19 серпня 2019 року № 426710. Банк просив скасувати протокол проведення електронних торгів, акт приватного виконавця Бердара М. М. про проведені електронні торги, свідоцтво про право власності від 03 вересня 2019 року № 1167, видане на ім`я ОСОБА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень і вилучити запис про реєстрацію права власності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року позов АТ «Універсал Банк»задоволено частково. Визнано недійсними електронні торги за лотом № 363980 з продажу квартири АДРЕСА_1 , реалізованої відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 19 серпня 2019 року № 426710. Скасовано протокол проведення торгів ДП «Сетам» від 19 серпня 2019 року № 426710. Скасовано акт приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. про проведені електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 . Скасовано свідоцтво про право власності від 03 вересня 2019 року № 1167 видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., за яким ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Решту вимог позову залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на квартиру АДРЕСА_1 було накладено обтяження увиконавчому провадженні № 50653846, проте її було відчужено з прилюдних торгів в іншому виконавчому провадженні № 59516496, відкритому пізніше, чим порушено права банку, як стягувача. Крім того, приватному виконавцю була відома інформація щодо накладення обтяження на зазначене нерухоме майно в іншому виконавчому провадженні, про що ним зазначалося у заявці на реалізацію арештованого майна. Отже, обґрунтованими є вимоги банку про визнання недійсними електронних торгів за лотом № 363980 з реалізації квартири АДРЕСА_1 та скасування протоколу проведення торгів ДП «Сетам», акту приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. про проведені електронні торги з продажу вказаної квартири, свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги банку щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, вилучення запису про реєстрацію права власності, є передчасними, оскільки порушені права АТ «Універсал Банк»підлягають захисту саме шляхом скасування документа, на підставі якого проведено реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, що буде підставою для подальших дій для відповідного державного реєстратора.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ДП «Сетам» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що при проведенні прилюдних торгів було порушено положення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, унаслідок чого відчужено квартиру, на яку було накладено арешт, чим порушено суб`єктивне цивільне право АТ «Універсал Банк», як стягувача, в іншому виконавчому провадженні, в інтересах якого цей арешт накладено. Оскільки судом першої інстанції задоволено вимоги про визнання електронних торгів недійсними, тому похідними є вимоги про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності, видане 03 вересня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду про визнання торгів недійсними, скасування протоколу проведення торгів, акта приватного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтва про право власності на майно поновлюються права АТ «Універсал Банк», як стягувача в іншому виконавчому провадженні, що надасть можливість банку звернути стягнення на майно ОСОБА_2 , як боржника, для погашення заборгованості за судовим рішенням. Отже, банком обрано належний спосіб захисту порушеного права.

ОСОБА_1 , як переможцем торгів, рішення районного суду не оскаржено, тому доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не визначив міри законності і справедливості втручання у право власності добросовісного покупця, порушив принципи справедливості, розумності, добросовісності, є безпідставними, оскільки відсутні докази, що ОСОБА_1 наділив повноваженнями ОСОБА_2 представляти його інтереси.

Апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів ОСОБА_2 у частині посилань на положення статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки передбачені цими статтями правила розподілу стягнутих з боржника грошових сум та черговості задоволення вимог стягувачів підлягають застосуванню у межах одного виконавчого провадження, а не до усіх виконавчих проваджень, відкритих щодо відповідного боржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші учасники справи судові рішення у касаційному порядку не оскаржили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 761/38256/19 з Шевченківського районного суду м. Києва.

У червні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2022 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що банком обрано неефективний спосіб захисту прав, оскільки ним порушуються права власності ОСОБА_1 , як добросовісного набувача. Ефективним способом захисту прав банку може бути лише стягнення з боржника та отримання грошових коштів пропорційно до своїх вимог, оскільки визнання електронних торгів недійсними не поновлює його прав.

Суди при визнанні електронних торгів недійсними не встановили, чи є законним та справедливим втручання у право власності добросовісного набувача з урахуванням вимог банку до ОСОБА_2 , як боржника. Крім того, оспорювані електронні торги були проведені відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними.

Доводи особи, яка подала відзив

У квітні 2022 року АТ «Універсал Банк» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Майно ОСОБА_2 , як боржника, на яке було накладене обтяження у виконавчому провадженні № 50653846, в якому АТ «Універсал Банк» є стягувачем, неправомірно відчужено в іншому виконавчому провадженні № 59516496 шляхом проведення електронних торгів, які судами вірно визнано недійсними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у справі № 185/63/15-ц позов банку до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2008 року у розмірі 4 009 343,27 грн. 20 листопада 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 185/63/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» вказаної кредитної заборгованості.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 березня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50653846з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с. 16-17, т. 1).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 березня 2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 4 009 343,27 грн (а.с. 18-19, т. 1).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27 листопада 2017 року накладено арешт на нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 20-21, т. 1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26 січня 2018 року щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 27 листопада 2017 року зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про арешт майна боржника у ВП № 50653846 від 27 листопада 2017 року (а.с. 22-23, т. 1).

10 липня 2017 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. відкрито виконавче провадження ВП № 59516496 за заявою стягувача ОСОБА_3 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 08 липня 2019 року № 3395 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 4 890 000 грн за період з 16 липня 2015 року до 04 липня 2019 року (а.с. 79, т. 2).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 липня 2019 року, яка отримана приватним виконавцем Бердарем М. М. на час здійснення виконавчого провадження, належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1 перебуває під арештом, обтяжувачем є відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 27 листопада 2017 року (а.с. 82-83, т. 2).

10 липня 2017 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 85, т. 2).

11 липня 2017 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. описано та накладено арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , встановлено обмеження права користування та заборона на відчуження, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_2 (а.с. 92, т. 2).

11 липня 2017 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання товариство з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія» для участі у виконавчому провадженні та запропоновано йому надати звіт про вартість квартири АДРЕСА_1 (а.с. 94, т. 2).

Згідно з копією висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки товариства з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія» вартість квартири АДРЕСА_1 станом на дату оцінки складає 2 900 000 грн (а.с. 98, т. 2).

15 липня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М. М. направив сторонам виконавчого провадження копію висновку оцінювача для ознайомлення (а.с. 103, т. 2), а ДП «Сетам» направив заявку на реалізацію арештованого майна, яким є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 104, т. 2).

Відповідно до копії протоколу № 426710 проведення електронних торгів вони відбулись 19 серпня 2019 року за лотом № 363980 (квартира АДРЕСА_1 ), переможцем яких є ОСОБА_1 за найвищою ціновою пропозицією 2 900 000 грн (а.с. 62, 115, т. 2).

Згідно з копією платіжного доручення від 28 серпня 2019 року № 885 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М. М. перерахував на користь ОСОБА_3 2 505 454,56 грн у рахунок повернення авансового внеску 10 000 грн та погашення заборгованості 2 495 454,55 грн відповідно до виконавчого листа у ВП № 59516496 (а.с. 111, т. 2).

02 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бердарем М. М. складено акт про проведені електронні торги, в якому зазначено, що цей акт є підставою для подальшого оформлення переможцем торгів права власності на придбане майно (а.с. 63, 117, т. 2).

02 вересня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М. знято арешт з майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (а.с. 119, т. 2).

03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. видано свідоцтво, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 вартістю 2 900 000 грн, придбане ОСОБА_1 , що раніше належало ОСОБА_2 (а.с. 61, т. 2).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. 03 вересня 2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва, виданого 03 вересня 2019 року. Відомості про реєстрацію іншого речового права та державну реєстрацію обтяжень відсутні (а.с. 25-26, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Згідно з частинами першою та третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки викладено у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577 цс 19).

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242 гс 16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749 цс 15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988 цс 15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370 цс 16 та № 6-547 цс 16.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. Іпотека або арешт нерухомого майна, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження, мають ту ж саму мету. Тому іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127 гс 19).

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Бердарю М. М. була відома інформація, що 27 листопада 2017 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві було накладено обтяження на квартиру АДРЕСА_1 в іншому виконавчому провадженні № 50653846, в якому стягувачем є АТ «Універсал Банк». Вказане обтяження 27 листопада 2017 року зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується у тому числі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 липня 2019 року, яка отримана приватним виконавцем Бердарем М. М. (а.с. 82-83, т. 2).

Проте приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59516496, в якому 15 липня 2019 року направлено ДП «Сетам» заявку на реалізацію зазначеного арештованого майна.

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що при проведенні прилюдних торгів було допущено порушення положень Порядку реалізації арештованого майна, унаслідок чого відчужено спірну квартиру, на яку накладено арешт в іншому відкритому раніше виконавчому провадженні № 50653846. Права банку порушено як стягувача, в інтересах якого цей арешт накладено у забезпечення виконання його вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що банком обрано неефективний спосіб захисту прав, оскільки ним порушуються права власності ОСОБА_1 , як добросовісного набувача, на увагу не заслуговують, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк