Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022 Справа №607/3289/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Юхимчук Т.В., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частки від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що спільний син - ОСОБА_5 - з 13.10.2015 перебуває на обліку як дитина-інвалід, оскільки в нього діагностовано вроджену ваду розвитку правої кисті, відсутність нігтьових і середніх фаланг 2, 3 пальців із стійким і значним порушенням функцій опорно-рухового апарату. Крім соціальної допомоги, яка становить 2662,80 грн щомісячно, позивачка не отримує жодних доходів, у зв`язку з тим, що син потребує індивідуального догляду і її постійної присутності, не може влаштуватись на роботу і отримувати заробітну плату для того, щоб утримувати свого сина і забезпечувати йому належні умови для життя і розвитку.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася в суд із заявою, в якій позов підтримала, просить розглядати справу в її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила, що відсутні передбачені законом підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище позивача та відповідача не змінилося.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2005 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2021 року у справі №607/15299/21.

В цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживає разом із позивачкою на АДРЕСА_1 .

З посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 14.03.2016 року, довідки про потреби дитини інваліда та медичного висновку від 06.10.2020 року, вбачається, що ОСОБА_5 є дитиною інвалідом та потребує домашнього догляду.

Відповідно до судового наказу від 12 жовтня 2021 року у справі №607/15342/21 суд наказав стягувати з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітків), але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.02.2022 року відділу ДВС у місті Тернополі видно, що станом на 01.02.2022 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на утримання сина ОСОБА_4 становить 12149 грн.

Як видно із відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року ОСОБА_2 отримувала державну соціальну матеріальну допомогу. В розмірі 2662,80 грн в місяць, в ОСОБА_3 за період з 01 кварталу по 01 квартал 2022 року інформація про доходи відсутня.

ОСОБА_3 зареєстрований в селі Карначівка Збаразької міської ради разом з матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером за віком.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із таких міркувань.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведена норма свідчить, що законом передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Указані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, одержувача аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Так, звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивач покликається на те, що вона не може працювати, оскільки спільний син є дитиною інвалідом.

Разом з тим, такі обставини існували і на час винесення судового наказу від 12 жовтня 2021 року у справі №607/15342/21 року.

Отже, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із статтей 12, 81 ЦПК України, у підтвердження визначених частини першої статті 192 СК України обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Доводи позову щодо наявності інвалідності в дитини, за відсутності інших доказів, не зумовлює безумовну необхідність збільшення аліментів.

Суд зауважує, що право позивачки може бути захищене щодо стягнення понесених нею витрат на лікування шляхом стягнення додаткових витрат, викликаних особливими обставинами (стаття 185 Сімейного кодексу України), та стягнення аліментів на своє протягом часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею (стаття 88 Сімейного кодексу України).

Тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк