Справа № 145/874/22 Провадження № 2/145/850/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2022 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 69409496 та винесено відповідну постанову, якою повідомлено її про наявність виконавчого напису №72251 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., виданого 22 грудня 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 36 287 грн. 60 коп. З отриманої копії виконавчого напису вона і дізналася про наявність заборгованості перед відповідачем.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус вчинив напис на підставі Анкети - заяви, яка не є договором та не відноситься до Переліку документів, на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис; нотаріусом не перевірена безспірність вимог відповідача; вона не отримувала належним чином оформленого повідомлення відповідача про перехід права вимоги боргу від Акціонерного товариства "Альфа-Банк", з яким у неї було укладено кредитний договір, до відповідача.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. зареєстрований в реєстрі за № 72251 про стягнення з неї заборгованості на користь відповідача в розмірі 36 287 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року задоволено заяву позивачки та забезпечено позов у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання до суду не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена в установленому законом порядку.

Представник позивачки ОСОБА_2 в підготовче судове засідання до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про проведення такого в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Окрім того, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3 900 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Також надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги. Просив відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а також зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 гривень з урахуванням співмірності зі складністю цієї справи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22 грудня 2021 року на підставі заяви відповідача було видано виконавчий напис про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованості за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року в розмірі 36 287 грн. 60 коп. та 50 грн. за вчинення самого напису.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69409496 від 13 липня 2022 року.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі ЗУ «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 ЗУ «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, станом на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Доказів про вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору відповідач суду не надав.

Також, суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц.

Окрім цього, суд враховує, що позивачка ОСОБА_1 не отримувала належним чином оформленого повідомлення відповідача про перехід права вимоги боргу від Акціонерного товариства "Альфа-Банк", з яким у неї було укладено кредитний договір.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а виконавчий напис вчинено на підставі Анкети - заяви, яка не є нотаріально посвідченим договором та не відноситься до Переліку документів, на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 992 грн. 50 коп. та за подання заяви про забезпечення - 496 грн. 50 коп. Таким чином загальна сума судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду склала 1 489 грн.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору.

Суд, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті приходить до висновку про повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом в сумі 744 грн. 50 коп. та стягнення з відповідача решти 50 відсотків судового збору.

За ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно договору про надання правової допомоги, розрахунку виконаних робіт, а також квитанції від 05 вересня 2022 року, позивачка ОСОБА_1 сплатила адвокату Лісниченку С.В. 3900 грн. за надання їй правової допомоги.

Представник відповідача просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які оплатила позивачка до 1000 гривень з урахуванням співмірності зі складністю цієї справи.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 3 900 грн., які просить стягнути позивачка, суд виходить з наступного.

Згідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, суд не погоджується з думкою відповідача щодо неспівмірності розміру таких витрат, які понесла позивачка зі складністю цієї справи, і вважає, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді, такі витрати потрібно стягнути з відповідача в повному обсязі в сумі 3 900 грн.

Керуючись ст. ст.77-81,133,137,142, 263-265 України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. зареєстрований в реєстрі за № 72251 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" в розмірі 36 287 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" 03035, м.Київ, Солом`янська площа, буд.2, р/р IBAN НОМЕР_1 в ПАТ АБ "Украгазбанк" МФО 320478, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 50 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 3 900 (три тисячі дев`ятсот) гривень.

Повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом в сумі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Копилова Л. В.