КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/8157/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5469/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року у складі судді Яценко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ващенко Віталій Володимирович, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання права власності на частку в домоволодінні в порядку спадкування, виділ в натурі частки із майна спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_7 звернулася у суд із позовом, в якому просила:

- визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/24 частку в домоволодінні з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті померлого ОСОБА_11 ;

- виділити в натурі ОСОБА_7 частку нерухомого майна в домоволодінні з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: окремий об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Технічного паспорту від 28.11.2018 складається з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 59,0 кв.м. і житловою 40,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд: Сарай під літерою «Ж», що становить 1/24 частку в домоволодінні;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_7 на 1/24 частку нерухомого майна в домоволодінні з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: окремий об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Технічного паспорту від 28.11.2018 складається з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 59,0 кв.м. і житловою 40,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд: Сарай під літерою «Ж»;

- визнати за ОСОБА_7 право приватної власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Технічного паспорту від 28.11.2018 складається з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 59,0 кв.м. і житловою 40,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд: Сарай під літерою «Ж», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити за ОСОБА_7 державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на окремий об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Технічного паспорту від 28.11.2018 складається з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 59,0 кв.м. і житловою 40,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд: Сарай під літерою «Ж», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складається з 4 (чотирьох) житлових будинків: житлового будинку літ. "А", загальною площею 170,4 кв.м., житловою площею 82,4 кв.м.; житлового будинку літ. "Б", загальною площею 150,4 кв.м., житловою площею 100,6 кв.м.; житлового будинку літ. "В", загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м.; житлового будинку літ. "Г", загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.; господарських будівель та споруд, а саме: літньої кухні літ. "Д"; сараїв літ. «е», "Е"; сараю з прибудовою літ. "Ж"; сараю літ. "Л", погребу з шийкою літ. "М", гаражу літ. «Р» убиральнь літ. «У», «Ф» що підтверджується даними технічного паспорту Київського міського бюро технічної інвентаризації від 28 листопада 2018 року та довідкою про показники об`єкта нерухомого майна ПБ-2018 № 1993 від 04.03.2019.

Відповідно до договору купівлі-продажу права на одну третю частину в домоволодінні, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою 27.06.1946 за реєстровим № 46112, батько позивача і її рідного брата, ОСОБА_8 , придбав право на 1/6 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 )

Відповідно до договору, посвідченого четвертою Київською державною нотаріальною конторою 02.11.1984 за реєстровим № 2-10429, в користування ОСОБА_8 , батьку позивача і її рідного брата, перейшли приміщення на поверховому плані під номерами: в житловому будинку під літ. "Б" -1-1 розміром 5,1 кв. м., 1-2 кухня розміром -,1 кв.м., 1-3 комора, розміром 0,6 кв.м., 1-4 ванна кімната 3,7 кв.м., 1-5 санвузол розміром 1,4 кв.м., 1-7 житлова кімната розміром 18,4 кв.м., 2-1 веранда розміром 4,9 кв.м., 2-2 кухня 10,3 кв.м., а також сараї під літерами «Е», «Ж», «З».

Крім того, батьком позивача і її рідного брата були самовільно зведені: окремий житловий будинок під літерою «В» та в житловому будинку під літерою «Б» дві житлові кімнати під № 2-3 розміром 12,3 кв.м., 2-4 розміром 18,2 кв.м., а також переобладнані 1-6 кухня розміром 9,1 кв.м. в житлову кімнату.

Оскільки, житловий будинок під літ. «В» за вказаною адресою, батько збудував за допомогою рідного брата позивача, ОСОБА_11 , який фактично користувався цим будинком з часу його побудови - 1968 року, як власник, і постійно проживав в ньому, рідний брат позивача з заявою про прийняття будинку під літ. «В» в експлуатацію та узаконенням його, звертався до органів місцевого самоврядування.

Рішенням виконавчого комітету Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва № 8/4 від 15 квітня 1991 року вирішено просити виконком Подільської районної Ради народних депутатів в м. Києві прийняти в експлуатацію та узаконити власне домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Але, оскільки власником 1/6 домоволодіння був батько позивача і її рідного брата, ОСОБА_8 , і батькова частка в домоволодінні складалась з квартир № 1,2 в будинку під літерою «Б» загальною площею 104,2 кв.м., а також самовільно спорудженого будинку під літерою «В», загальною площею 69,2 кв.м., та враховуючи звернення з заявами батька позивача і її рідного брата та інших мешканців домоволодіння до органів місцевого самоврядування щодо узаконення всіх самовільних споруд, на підставі рішення виконавчого комітету Подільської районної ради від 14.10.1991 № 1313 заяви мешканців було задоволено та узаконено самовільно збудовані приміщення в домоволодінні та зазначено, зокрема, що в будинку під літ. «Б» жила кімната 1-6 площею 9,1 кв.м., 2-3 площею 12,3 кв.м., 2-4 площею 18,2 кв.м., тамбур 2-1 площею 2,8 кв.м., а також будинок літ. «В», який складається з трьох жилих кімнат площею 40,7 кв.м. загальною площею 69,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_8 , батьку позивача та її рідного брата.

Тобто, частина житлового будинку під літерою «Б», яка складається з квартир № 1,2 загальною площею 104,2 кв.м. та окремий житловий будинок під літерою «В» загальною площею 69, 2 кв.м. в домоволодінні за вищевказаною адресою належали батьку позивача та її рідного брата, ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер рідний брат позивача ОСОБА_11 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 червня 2018 року серії НОМЕР_1 .

До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_11 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме на 1/24 частки домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_11 , користуючись правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, за час свого життя, 14 липня 2007 року склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, про те, що належну йому на праві приватної власності 1/24 частину житлового будинку (домоволодіння), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а також все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, заповів позивачу, його рідній сестрі, ОСОБА_7 . Даний заповіт був посвідчений Гончар Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14 липня 2007 року.

Позивач в шестимісячний строк особисто звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка В. В. із заявою про прийняття спадщини що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.07.2018.

Після закінчення шестимісячного строку, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, на підставі ст.1298 ЦК України, позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка В. В. з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на 1/24 частку в праві власності на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її рідному брату ОСОБА_11 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, 10 квітня 2019 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ващенко В.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті рідного брата позивача, ОСОБА_11 , у зв`язку з відсутністю письмової заяви або договору співвласників про розподіл часток у спільній власності, оскільки згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), було створено шляхом виділу в натурі частки майна з права спільної часткової власності одного із співвласників в праві власності на домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в результаті чого розмір часток інших співвласників, які не здійснювали виділ своїх часток в натурі, змінився, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 37/02-31.

За викладених обставин позивач не може оформити спадщину після смерті свого рідного брата, ОСОБА_11 , в нотаріальній конторі, хоча прийняла її, а тому обґрунтовано має право звернутися до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на 1/24 частки в домоволодінні з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласниками домоволодіння ОСОБА_9 (рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2017 по справі №756/13891/16-ц) та ОСОБА_10 (рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2019 по справі №756/2695/18), було виділено належні їм частки нерухомого майна в натурі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під літ. «А» загальною площею 170,4 кв.м., житловою площею 82,4 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.04.2018, та інформаційної довідки КП «КМБТІ» про право власності на майно від 08.06.2018 №062/14-6979 (И-2018) співвласниками частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_4 - 13/200; ОСОБА_5 =13/400; ОСОБА_6 - 1/96; ОСОБА_2 -1/96; ОСОБА_3 -13/400; ОСОБА_12 - 1/48; ОСОБА_13 - 1/3; ОСОБА_10 - 1/3; ОСОБА_7 -1/24 (відомості не внесені до реєстру); ОСОБА_11 - 1/24 (відомості не внесені до реєстру); ОСОБА_7 - 1/24 (відомості не внесені до реєстру).

В реєстрі зазначені і померлі співвласники - ОСОБА_13 , його спадкоємиця ОСОБА_9 виділила свою частку в натурі вищевказаним рішенням суду, та ОСОБА_12 , спадкоємці якої прийняли спадщину та зазначені в реєстрі як ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Можливість поділу 1/24 частки об`єкта нерухомого майна (домоволодіння), який знаходився у власності та фактичному користуванні рідного брата позивача, ОСОБА_11 , шляхом виділення з домоволодіння підтверджується Технічним паспортом Київського міського бюро технічної інвентаризації на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 та Довідкою про показники об`єкта нерухомого майна де, зокрема будинок літ. "В" (загальною площею 59,0 кв.м.), являється окремим житловим будинком.

Землекористувачем земельної ділянки під житловим будинком літ. «В» за вищевказаною адресою, площею 473,24 кв.м, код ділянки 85:042:0001, є рідний брат позивача, ОСОБА_11 , що підтверджується Додатком, сформованим відповідно до бази даних міського земельного кадастру переліку земельних ділянок з відповідною інформацією за № 9 від 20.09.2018.

До того ж, житловий будинок під літ. «А» поділено на 2 квартири (1 - квартира розміром 90,1 кв.м. та 2 - квартира розміром 81,8 кв.м.), які вже виділені в натурі третім особам у справі вищезгаданими рішеннями Оболонського районного суду м. Києва.

Враховуючи відсутність договору співвласників про розподіл часток у спільній власності на домоволодіння та здійснений третіми особами у справі виділ в натурі своїх часток у домоволодінні, у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/24 частку в праві власності на домоволодіння та здійснити її державну реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Усні пропозиції співвласникам щодо укладання договору про виділ в натурі належної третім особам у справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 часток нерухомого майна були залишені без задоволення, тому позивач вважає, що навіть визнавши за собою право власності на 1/24 частки в домоволодінні в порядку спадкування за заповітом в судовому порядку, в подальшому її пропозиції співвласникам щодо укладання договору про виділ в натурі належної їй частки нерухомості теж залишаться поза увагою співвласників, що унеможливить досягнення домовленості та укладання вказаного договору.

Враховуючи зазначене, позивачка звернулася у суд з указаним позовом та просила його задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року позов ОСОБА_7 задоволено.

В апеляційній скарзі представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду в частині задоволеної вимоги щодо Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зі справи не вбачається наявність будь-яких звернень позивача до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі або інших звернень. Департамент не вчиняв жодних реєстраційних дій, а тому жодним чином не порушував охоронюваних законом прав та інтересів позивача, а тому такий спосіб захисту порушеного права, як зобов`язання здійснити державну реєстрацію не може застосовуватися судом першої інстанції. Крім того, Департамент є не єдиним органом, що здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказано, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки - завершені.

Зазначено, що звернень позивача до Департаменту щодо реєстрації права власності або інших звернень не було, а тому відсутня відмова останнього у вчиненні будь-яких дій щодо позивача та нерухомого майна, яке є предметом спору, таким чином вищезазначена позовна вимога до Департаменту є передчасною.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Тагієву Т.В. в інтересах ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягають задоволенню.

Від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, призначеному на 23.08.2022 о 14 год. 10 хв. Між тим вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на тривале перебування справи в суді апеляційної інстанції.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Убачається, що рішення суду оскаржується лише в частині задоволених вимог до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в іншій частині не оскаржено, з огляду на зазначене, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції судове рішення в зазначеній частині не переглядається.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складається з 4 (чотирьох) житлових будинків, що підтверджується даними технічного паспорту Київського міського бюро технічної інвентаризації від 28 листопада 2018 року та довідкою про показники об`єкта нерухомого майна ПБ-2018 № 1993 від 04.03.2019 (а.с. 17-24 т.1).

ОСОБА_11 - рідний брат позивачки, є власником 1/24 частки спірного домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що перейшли до останнього на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, ОСОБА_8 , виданого державним нотаріусом Четвертої київської держаної нотаріальної контори 09 липня 1994 року, зареєстроване в реєстрі за № 4-6380 (а.с. 109 т.1).

Відповідно до договору купівлі-продажу права на одну третю частину в домоволодінні, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою 27.06.1946 за реєстровим № 46112, батько позивачки і її рідного брата, ОСОБА_8 , придбав право на 1/6 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_2 ) (а.с. 26 т.1).

02 листопада 1984 року було укладено договір, відповідно до якого, в користування ОСОБА_8 , батьку позивача і її рідного брата, перейшли приміщення на поверховому плані під номерами: в житловому будинку під літ. "Б" - 1-1 коридор розміром 5,1 кв. м, 1-2 кухня розміром 9,1 кв. м, 1-3 комора, розміром 0,6 кв. м, 1-4 ванна кімната 3,7 кв. м, 1-5 санвузол розміром 1,4 кв. м, 1-7 житлова кімната розміром 18,4 кв. м, 2-1 веранда розміром 4,9 кв. м, 2-2 кухня 10,3 кв. м, а також сараї під літерами "Е", "Ж", "З" (а.с. 28-29 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва № 8/4 від 15 квітня 1991 року, вирішено просити виконком Подільської районної Ради народних депутатів в м. Києві прийняти в експлуатацію та узаконити власне домоволодіння по АДРЕСА_3 (а.с. 30 т.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Подільської районної ради від 14.10.91 № 1313, заяви мешканців було задоволено та узаконено самовільно збудовані приміщення в домоволодінні та зазначено, зокрема, що в будинку під літ. "Б" жила кімната 1-6 площею 9,1 кв. м, 2-3 площею 12,3 кв. м, 2-4 площею 18,2 кв. м, тамбур 2-1 площею 2,8 кв. м, а також будинок літ. "В", який складається з трьох жилих кімнат площею 40,7 кв. м загальною площею 69,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_8 , батьку позивачки та її рідного брата (31-32 т.1).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 червня 2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивачки- ОСОБА_11 (а.с. 33 т.1) та відповідно до складу спадщини ввійшли всі права і обов`язки останнього, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме на 1/24 частки домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_11 , за час свого життя, 14 липня 2007 року склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, про те, що належну йому на праві приватної власності 1/24 частину житлового будинку (домоволодіння), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, заповів позивачці, його рідній сестрі, ОСОБА_7 . Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. 14 липня 2007 року (а.с. 34 т.1).

Після закінчення шестимісячного строку, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, на підставі ст.1298 ЦК України, позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка В. В. з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на 1/24 частку в праві власності на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її рідному брату ОСОБА_11 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, 10 квітня 2019 року отримала відмову, у зв`язку з відсутністю письмової заяви або договору співвласників про розподіл часток у спільній власності, оскільки згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), було створено шляхом виділу в натурі частки майна з права спільної часткової власності одного із співвласників в праві власності на домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в результаті чого розмір часток інших співвласників, які не здійснювали виділ своїх часток в натурі, змінився (а.с. 36 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в частині зобов`язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити за ОСОБА_7 державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на окремий об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Технічного паспорту від 28.11.2018 складається з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 59,0 кв.м. і житловою 40,7 кв.м., а також господарських будівель і споруд: Сарай під літерою «Ж», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , районний суд виходив з підстав їх доведеності.

Разом з тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, з огляду на таке.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 , звертаючись у суд із вимогою зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити за нею реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, фактично оскаржує дії (бездіяльність) відповідного департаменту.

Між тим, доказів звернення до відповідача із заявою та відповідними документами для розгляду питання про державну реєстрацію права власності, позивачка не долучила.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення.

Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 819/1849/13-а.

Згідно положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, районний суд, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, не вказав, яку норму закону порушено відповідачем.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення КСУ № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Разом з тим, матеріалами справи не доведено прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, вчинення дії чи допущення факту бездіяльності щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів враховує, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій перевірка поданих документів та їх відповідність вимогам законодавства.

При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки завершені.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає передчасним висновки районного суду щодо наявності правових підстав до задоволення позовних вимог про зобов`язання Департаменту здійснити реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення суду в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року в частині вимог до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити певні дії підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та ухваленням по справі в цій частині нового судового рішення про відмову в позові. У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року в частині вимог до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: