Дата документу 23.06.2022
Справа № 334/8348/21
Провадження № 2/334/833/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Національний Банк України про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договоро в іноземній валюті, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Працевитий Геннадій Олександрович звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.02.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZPAAG2 під іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В той ж день, 18.02.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір № 612-99/К-07 під іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

15.09.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду за умовами якої валюту кредитним договором № ZPAAG2 було змінено з гривні на долари США, у зв`язку з чим вказаний кредитний договір вважається таким, що укладений в іноземній валюті.

Починаючи з моменту укладення кредитного договору по сьогоднішній день позивач намагався належним чином виконувати умови кредитного договору, навіть після значного здешевлення гривні в 2008 році та в наступні роки.

В період з 2008 по 2015 рік позивачем було плачено банку за обома кредитними договорами близько 61418,83 доларів США, з них на погашення тіла кредиту сплачено 12567,00 доларів США, на погашення відсотків - 44554,46 доларів США, на погашення комісій - 9487,27 доларів США.

23.02.2016 року рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі № 334/1997/15-ц з позичальника було достроково стягнуто суму боргу за тілом кредиту в розмірі 47443,78 доларів США, за процентами - 4581,35 доларів США.

Як встановлено вказаним судовим рішенням , останній платіж по кредиту було здійснено в липні 2014 року.

Позивач вважає, що він мав право на обов`язкову реструктуризацію відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих у іноземній валюті» від 13.04.2021 року.

Станом на 01.01.2014 року у позивача була відсутня прострочена заборгованість за кредотом.

20.07.2021 року з метою реструктуризації кредиту, позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації.

04.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» було надано письмову відповідь на заяву про проведення реструктуризації, в якій було зазначено повідомлення про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку вз невідповідністю зобов`язань за кредитним договором критеріям, що встановлені згідно законодавства України, зокрема Закону України «Про споживче кредитування».

Відмова банку не є повною та такою, що роз`яснює як же само кредитний договір, який було укладено не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування» в частні проведення реструктуризації, в той час коли кредит підпадає під дію Закону, що було детально аргументовано в самій заяві.

Позивач вважає, що йому було безпідставно відмовлено банком в реструктуризації кредиту.

З урахуванням викладеного, позивач просить визнати незаконною відмову АТ КБ «ПриватБанк» в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № ZPAAG2 від 18.02.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 в порядку, передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та зобов`язати банк провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № ZPAAG2 від 18.02.2008 року, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

24.11.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим, позовні вимоги незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, позовні вимоги обгрунтовані положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ, яким передбачена можливість того, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті Закону критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом № 7.

Позичальником подана до Банку заява про проведення реструктуризації разом з документами, але Банком наданий лист-відповідь від 04.08.2021 року за № 20.1.0.0.0/7-210727/16305 з відмовою через невідповідністю зобов`язань за кредитним договором критеріям, що встановлені згідно з законодавством України зокрема, Закону України «Про споживче кредитування», які полягають у наступному.

Споживчий кредит, спочатку був наданий ОСОБА_1 не в іноземній валюті.

Так, 18.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПриватБанком укладений договір про іпотечний кредит № ZPAAG2 на підставі якого позичальник отримав кредит у сумі 234825,00 гривень на придбання квартири. Пізніше, 18.08.2008 року відбулася конвертація валюти кредитування (з гривні у долари США) шляхом укладання додаткової угоди до вказаного кредитного договору, тобто від самого початку кредит був виданий ПриватБанком у гривні, а не в іноземній валюті, а тому дія Закону № 1381-ІХ не розповсюджується на кредитні зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком.

Наявність рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, у підпункті 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником або його представником... крім таких випадків: «у разі...відсутності рішення суду, що набрало законної сили...».

Натомість, 23 лютого 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя прийнято рішення суду по цивільній справі № 334/1997/15-ц за позовом ПриватБанка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPAAG2 від 18.02.2008 року, яким позовом задоволено частково та стягнуто з відповідача суму заборгованості за цим договором у розмірі 53591,41 доларів США.

Рішення суду набрало законної сили 05.03.2016 року.

Логіка законодавця у зазначені подібної умови у Законі № 1381-ІХ очевидна:

1. будь-який Закон не може йти всупереч рішенню суду, яке також має силу Закону, і навпаки.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

2. стаття 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі.

3. Позичальником був пропущений строк для подання заяви, бо заяву про проведення реструктуризації зобов`язань отримано Банком після 23 липня 2021 року.

Отже, відмова ПриватБанка Позивачеві у проведенні реструктуризації є законною та обгрунтованою.

Більш цього, у позовній заяві в описовій частині мова йде про два кредитних договори ОСОБА_1 :

1) договір про іпотечний кредит № ZPAAG2;

2) кредитний договір № ZPAAG2 - за яким Позичальник отримав в ПриватБанку 46965,00 гривень зі строком на 20 років та за яким у подальшому не було укладено жодних додаткових угод щодо конвертації кредитних зобов`язань з гривні у долари США, тобто цей договір однозначно не підпадає під дію Закону № 1381-ІХ.

Далі, в прохальній частині позову зазначається вимогу до суду зобов`язати ПриватБанк здійснити реструктуризацію стосовно лише кредитного договору № ZPAAG2, який гривневий і до сьогодні, а також щодо неіснуючого кредитного договору № ZPJKG100000029 від 18.02.2008 року.

Вимога щодо витребування інформації стосовно кредитних договорів є безпідставною, необгрунтованою та незаконною, а тому не підлягає задоволенню судом.

Так, в порушення вимог ЦПК України (ст. 84 ЦПК України):

1) позивачем не доведена неможливість самостійного отримання клієнтом/позивачем необхідної інформації в банку, бо насправді, такої неможливості не існує. Будь-який клієнт має можливість отримати в банку будь-яку інформацію з приводу власного кредитного договору, а у випадку, надання великого обсягу такої інформації потрібно сплати банку за ці послуги.

2) надання банком до суду занадто великого обсягу інформації за двома кредитними договорами виходить за межі предмету спору по цій справі, бо предметом спору не є невірні розрахунки Банка щодо застосування формули при проведенні реструктуризації, а є нібито безпідставна відмова банка у проведенні реструктуризації.

Залучення третьої особи НБУ є безпідставним, бо майбутнє рішення суду по цій справі жодним чином не впливає на його права та обов`язки.

Щодо стягнення з Банка на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 27 000,00 грн., які ще несплачені та не понесені Позивачем.

Розрахунок судових витрат Позивача на професійну правничу допомогу повністю не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України, бо цією статею зазначено наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою...

Однак, в матеріалах справи відсутні докази с плати послуг адвоката.

В будь-якому разі, сторона повинна надати суду докази здійснення такого виду судових витрат, тобто спочатку сплатити послуги адвоката, а вже потім вимагати відшкодування цих витрат у суді.

Крім цього, ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи і витрати повинні бути фактичними з доказом їхньої сплати стороною , а тому в цій частині позовних вимог має бути відмовлено, але якщо буде задоволено позов та будуть подані Позивачем докази цих витрат, то просимо суд, керуючись ч. 5 ст. 137 ЦПК України, зменшити розмір стягнення цих судових витрат у відповідності до вищевказаних норм права.

21.12.2021 року від представника Національного Банку України надійшли пояснення у справі, відповідно до яких представник ОСОБА_3 просила вирішити спір при повному з`ясуванні обставин і перевірці їх доказами та розглянути справу без участі представника Національного Банку України.

Ухвалою від 01.11 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 01.11.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Працевитого Г.О. про забезпечення наступним шляхом:

накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

заборонити АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти дії щодо звернення стягнення, розпорядження, користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

зупинити стягнення на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2016 року по справі № 334/1997/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

зупинити примусову реалізацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , яка здійснюється Державним підприємством «Сетам», номер лоту 495432 - відмовлено.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про наявність описки в уточненому позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 18.02.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ZPAAG2, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 234825,00 гривень на термін до 18.02.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних.

В той ж день, 18.02.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № ZPAAG2, відповідно до п.1.1 якого, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передав в іпотеку іподекодержателю квартиру АДРЕСА_2 .

18.08.2008 року ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про зміну валюти кредиту за договором іпотеки № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року.

На підставі зазначеної заяви, 18.08.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18.02.2008 року, де визначено, що станом на 18.08.2008 року залишок заборгованості по іпотечному договору складає 46747,97 гривень, що еквівалентно 10107,67 доларів США строком до 18.02.2028 року, зі сплатою відсотків в розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та на умовах визначених договором.

Укладаючи додаткову угоду сторони змінили валюту зобов`язань, тобто, здійснили перерозподіл валютного ризику.

23.02.2016 року рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі № 334/1997/15-ц з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 53591,41 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 47433,78 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4581,35 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 906,74 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 669,54 доларів США.

Судовим рішенням встановлено, що «після укладення договору, відповідач не завжди своєчасно здійснював платежі у відповідності до умов договору, мав прострочку по тілу та процентам кредитного договору, але потім погашав заборгованість, про що свідчить виписка про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 18.02.2008 року по10.08.2015 року, а також те, що останній платіж на погашення заборгованості по кредиту відбувся 01.07.2014 року. Тому посилання представника про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не є прийнятним та протиричать матеріалам справи».

20.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації в порядку п.7 розділу IV «Перехідні положення» Закону України від 15.11.2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» та додав до заяви наступні документи:

паспорт позичальника ОСОБА_1 ;

ОСОБА_4 кодж позичальника ОСОБА_5 ,;

трудову книжку позичальника ОСОБА_1 ;

відомості з державного реєстру ФОП про суми виплачених доходів на ОСОБА_1 ;

довідка про реєстрацію ОСОБА_1 ;

довідка про реєстрацію ОСОБА_6 ;

довідка про реєстрацію ОСОБА_7 ;

свідоцтво про шлюб від 12.04.2008року;

вириска з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_1 ;

ІПН на ОСОБА_6 ;

виписка з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_6 ;

ІПН на ОСОБА_7 ;

виписка з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_8 .

Листом № 20.1.0.0.0/7-210727/16305 від 04.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю зобов`язань за кредитним договором критеріям, що встановлені згідно з законодавством України зокрема, Закону України «Про споживче кредитування».

16.09.2021 року ОСОБА_1 надіслав скаргу на дії АТ КБ «ПриватБанк» до Національного Банку України.

З матеріалів справи вбачається наявність між сторонами спору щодо наявності у позивача права на проведення реструктуризації за кредитним договором відповідно до п.7 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ.

Так, 13 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIIІ від 15 листопада 2016 року, пунктом 7.

Відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIIІ від 15 листопада 2016 року з обов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно ізстаттею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача заслуговують на увагу, оскільки додатковою угодою від 18.08.2008 року сторони змінили валюту зобов`язань на іноземну, при цьому, сам договір про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18.02.2008 року, відповідно до умов якого позивачу було надано кредитні кошти в сумі 234825,00 гривень, було укладено у національній валюті.

Отже, суд вважає, що у відповідності до п.7 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» кредитні зобов`язання позивача не підлягали реструктуризації та відповідачем правомірно було відмовлено в її проведенні.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та про необхідність відмови в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями: 2, 4, 5, 10-13,76-81, 141, 258, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Національний Банк України про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 49094, м.Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, буд. 50.

Третя особа: Національний Банк України, , адреса: 01601, м.Київ, вулиця Інститутська, буд. 9.

Суддя Ісаков Д.О.