Справа 243/477/22
Провадження № 2/243/876/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1

до

відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

вимоги позивача: про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 17 липня 2016 року він працював машиністом електровоза на підприємстві «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» державного підприємства «Донецька залізниця».

З лютого 2016 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати.

17 липня 2016 року позивач звільнився з Державного підприємства Донецька залізниця по переводу в регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Позивач зазначає в позові, що в день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку по заборгованості із заробітної плати за період з 01.02.2016 року по 17.07.2016 року.

Станом на 17 липня 2016 року розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу зарплати склав 32 308 грн. 34 коп. (за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 24 824 грн. 31 коп.), на підтвердження чого позивач надав суду розрахункові листки Локомотивного депо «Ясинувата - Західне».

Посилаючись на ст. 21, 94, 97, 115-117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, позов просив розглянути за його відсутності в порядку спрощеного провадження, вимоги задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" Єрьомичева А. В., яка діє на підставі Довіреності від 17.01.2022 року, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду відзив на позовну заяву, у задоволенні вимог просила відмовити.

Відповідно до наданого представником відповідача відзиву на позовну заяву,вбачається, що відповідач із заявленими вимогами не погоджується, оскільки підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. Наказом Державного комітету статистики від 05 грудня 2008 року №489 були затверджені типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, зокрема: - №П-1 Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу; - №П-3 Наказ (розпорядження) про надання відпустки; - №П-4 Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); - №П-5 Табель обліку використання робочого часу; - №П-6 Розрахунково-платіжна відомість працівника; - №П-7 Розрахунково-платіжна відомість (зведена). У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований працівником час. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати та інших виплат. Табель позивач не надає. На виконання указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" та структурного підрозділу Луганська дирекція залізничних перевезень РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", а також виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, і як наслідок відсутністю доступу до первинних документів.

Враховуючи наведене, на теперішній час, відповідач підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат не має можливості.

Крім того представник відповідача звертає увагу суду на Лист Начальника структурного підрозділу «Донецька та Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2021 №251 (з додатками). В Листі описано нарахування позивачу та виплати які він отримав на власний особовий рахунок (платіжні відомості додаються).

Представник відповідач вважає, що використані позивачем докази не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження виконання позивачем службових обов`язків та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивачем подане суду клопотання про витребування доказів, а саме він просив витребувати у відповідача відомості про розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.01.2022 року, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Витребувано з Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, інформацію з системи персоніфікованого обліку ОК-5 (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), щодо суми доходу ОСОБА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 , станом на теперішній час.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Сукупність письмових доказів доданих до позову свідчать про факт перебування позивача у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця», зокрема з Локомотивне депо Ясинувата - Західне у спірний період, а саме 01.02.2016 року по 17.07.2016 року.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» даного факту не заперечувала.

Позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табуляграми) за період з 01 січня 2016 року по 17 липня 2016 року, в яких зазначені суми до виплати: за січень 1879 грн. 95 коп., за лютий 2016 року 4639 грн. 71 коп., за березень 2016 року 6136 грн. 29 коп., за квітень 2016 року 5205 грн. 94 коп., за травень 2419 грн. 84 коп., за червень 2016 року 4483 грн. 71 коп., за липень 2016 року 2938 грн. 14 коп.

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , наданими ГУ ПФУ в Донецькій області, страхувальником за спірний період роботи позивача є Локомотивному Депо «Ясинувата - Західне» ДП «Донецька залізниця» () , а відомості про нараховані суми заробітку, збігаються з сумами нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за лютий 2016 року в розмірі 6962 грн. 61 коп.; за березень 2016 року - 7575 грн. 67 коп., що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за березень 2016 року, у квітні 2016 року 6427 грн. 09 коп., що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за квітень 2016 року, у травні 2016 року 2986 грн. 72 коп.,у червні 2016 року суми не збігаються, хоча з наданої табуляграми позивача вбачається, що в червні 2016 року йому була нарахована заробітна плата за період праці у Локомотивному Депо «Ясинувата - Західне» ДП «Донецька залізниця»() в сумі 4483 грн. 71 коп., а за липень 2016 року, як вбачається з табуляграми та з індивідуальних відомостей про застраховану особу,заробітну плату ОСОБА_1 було нараховано Регіональною філією «Донецька залізниця».

Співставлення наданих суду табуляграм із відомостями індивідуального персоніфікованого обліку позивача дозволяє дійти висновку про їх достовірність та допустимість.

Згідно із повідомленням регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», на яке у своєму відзиві також посилається і представник відповідача - сума заборгованості по заробітній платі, яка була передана до Дирекції з непідконтрольній Україні території за період роботи ОСОБА_1 в ДП «Донецька залізниця», складає 22 436 грн. 74 коп., станом на 21 лютого 2017 року, сума у розмірі 7515 грн. 00 коп. була перерахована на особовий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк України», тобто заборгованість складає 14 921 грн. 74 коп.

Таким чином, виходячи зі змісту відзиву, суд приходить до висновку, що факт існування на теперішній час заборгованості перед позивачем, представник відповідача визнає, а оспорює тільки розмір боргу.

V. Оцінка суду.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може

являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як встановлено в судовому засіданні, вбачається з наданих до суду документів, індивідуальних відомостей застрахованої особи та не заперечується сторонами у справі, що з 17 липня 2016 року позивач працював машиністом електровоза на підприємстві «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» державного підприємства «Донецька залізниця».

17 липня 2016 року позивач звільнився з Державного підприємства Донецька залізниця по переводу в регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», однак повного розрахунку за всіма належними сумами при звільнені позивач не отримав.

Так, згідно із повідомленням регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», сума заборгованості по заробітній платі, яка була передана до Дирекції з непідконтрольній Україні території за період роботи ОСОБА_1 в ДП «Донецька залізниця», складає 22 436 грн. 74 коп.

Як достовірно було встановлено згідно розрахункових листів (табуляграм) позивача в яких зазначені суми до виплати: за лютий 2016 року 4639 грн. 71 коп., за березень 2016 року 6136 грн. 29 коп., за квітень 2016 року 5205 грн. 94 коп., за травень 2419 грн. 84 коп., за червень 2016 року 4483 грн. 71 коп. = 22 885 грн. 49 коп.

Розрахунковий листок за січень 2016 року судом не береться до уваги, оскільки вказаний період не охоплюється предметом спору в даній справі, а розрахунковий лист за липень 2016 року судом не береться до уваги, оскільки згідно відомостей які в ньому зазначені, нарахування сум до сплати вже було здійснено регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а не Локомотивним депо Ясинувата Західне.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, щодо неналежності доказів наданих позивачем, а саме розрахункових листів, оскільки їх видача працівникові передбачена ст. 110 КЗпП України, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до статті 110 КЗпП України, частини першої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

При цьому наявність підпису посадової особи та печатки на них зазначеними нормами не вимагається.

Додані позивачем до матеріалів справи розрахункові листи (табуляграми) за період який охоплюється предметом спору, а саме з лютого по червень 2016 року - видані Локомотивним депо Ясинувате Західне ().

Представником відповідача ці відомості не спростовані, як і не опротестовані з посиланням на належні, обґрунтовані докази і суми коштів зазначені у вказаних табуляграмах.

Як вже було встановлено судом - сума коштів зазначених у вищевказаних розрахункових листах складає 4639, 71 грн. + 6136,29 грн. + 5205, 94 грн. + 2419,84 грн.+ 4483, 71 грн. = 22 885 грн. 49 коп.

А відповідно до повідомлення регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», сума заборгованості по заробітній платі, яка була передана до Дирекції з непідконтрольній Україні території за період роботи ОСОБА_1 в ДП «Донецька залізниця», складає 22 436 грн. 74 коп.

У зв`язку з чим суд приймає до уваги та вважає належними відомості зазначені у розрахункових листах (табуляграмах) наданих позивачем, оскільки мінімальна розбіжність між даними зазначеними у розрахункових листах та у повідомленні регіональної філії «Донецька залізниця», свідчить суду саме про належність, відповідність та обґрунтованість табуляграм наданих позивачем щодо розміру заробітної плати позивача за період з лютого по червень 2016 року, а розбіжність в сумі на 448 грн. 75 коп., на думку суду може бути наслідком лише арифметичної помилки в розрахункових операціях.

Твердження представника відповідача про перерахування на рахунок позивача частини суми з заборгованості по заробітній платі в розмірі 7515,00 грн., суд до уваги не приймає, оскільки платіжні відомості на які посилається представник відповідача є доказом лише нарахування частини суми заборгованості по заробітній платі.

В той же час жодних доказів про зарахування та надходження вказаних грошових коштів на картковий рахунок позивача, або будь-які докази отримання коштів позивачем безпосередньо по платіжній відомості, з його особистим підписом - суду не надані.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові.

За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма № П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №243/5469/17, провадження №61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата

прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

При зазначенні в резолютивній частині рішення висновку про оподаткування присуджених до стягнення сум, суд враховує, що відповідач має перед позивачем обов`язок по виплаті заробітної плати, згідно бухгалтерської довідки відповідача про суму заборгованості, де суми відображено вже з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів.

Аналізуючи у сукупності вище встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 22 885 грн. 49 коп., з урахуванням вже проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивача при зверненні до суду із даним позовом звільнено від сплати судового збору та оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

заборгованість по заробітній платі в розмірі 22 885 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 49 коп. з урахуванням вже проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, 5, на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.; отримувач коштів: Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код 899998 Рахунок отримувача: UA 0005658, Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко