02.09.2022 227/678/22
02 вересня 2022 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Притуляка С.А.
секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
свідка ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за правилами спадкування за заповітом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Добропільської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за правилами спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшло право на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області № 152/02-31 від 11.02.2022 року відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , оскільки за останнім не зареєстроване право власності на вказаний житловий будинок. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 55,1 кв. м., житлова 24,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2022 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В строк встановлений судом відповідачем відзиву до суду надано не було. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.09.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його адвокат Акінчина І.Г. просили задовольнити позов та надали пояснення аналогічно викладених у позовній заяві. Крім того, позивач зазначив, що померлий ОСОБА_4 був його дідом. Дійсно побудував спірний будинок та все своє життя прожив в ньому. У зв`язку із великою площею виділеної під будівництво земельної ділянки, їх родичкою було також збудовано поряд з дідом житловий будинок. Внаслідок чого нумерація будинків була змінена.
Представник Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі та зазначив, що заперечень у даній справі не має.
В судовому засідання в якості свідка була допитана ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що вона є донькою померлого ОСОБА_4 , який за своє життя побудував будинок по АДРЕСА_1 , в якому проживав та був зареєстрований до своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншого житла не мав. З приводу перенумерації будинку зазначила, що у зв`язку з великою площею земельної ділянки, яка виділялася під будівництво будинку, іншою особою було побудовано ще житловий будинок на цій території, тому була змінена нумерація будинків. Також зазначила, що така практика мала місце на той час в тій місцевості.
Вислухавши пояснення учасників судового засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до рішення виконкому Добропільської міської ради депутатів трудящих № 1 від 14.01.1954 року, ОСОБА_4 відведено для індивідуального будівництва земельну ділянку площею 600 кв.м. під АДРЕСА_2 . (а.с.19)
Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності з числом кімнат від 1 до 5 включно від 13.01.1957 року, ОСОБА_4 на виділеній земельній ділянці площею 600 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 зобов`язався: побудувати одноповерховий саманний будинок житловою площею 26,60 кв. м. кількістю кімнат 3, господарські споруди літня кухня, сарай, вбиральня; огородити садибу зі сторони вулиці штахетним парканом висотою 1,20 метрів. (а.с.20)
Як вбачається з Акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 04.01.1963 року приймальна комісія Добропільської міської ради депутатів трудящих (відділ комунального господарства, державна санітарна інспекція та інспекція державного пожежного нагляду) засвідчила будівництво (травень 1954 р. травень 1957 р.) ОСОБА_4 на земельній ділянці АДРЕСА_2 житлового будинку площею 41,13 квадратних метри (житлові кімнати площею: 16,59 кв.м., 6.55 кв.м.); зовнішні лінійні заміри: 6,10 х 7,63 м; зауважень до будівництва, благоустрою, архітектурного оформлення комісією не висловлено; житловий будинок вважається прийнятим. (а.с.21)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.04.2005 року. (а.с.28)
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67600790 від 03.12.2021 року за спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрита спадкова справа № 268/2021, номер у Спадковому реєстрі 68774061, дата заведення 03.12.2021 року, місце зберігання приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Клепанова О.А. (а.с.17)
Відповідно до заповіту серійний номер АЕА 212132 від 16.05.2001 року, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1185 ОСОБА_4 на випадок смерті зробив розпорядження, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що за законом матиме право, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 (онук спадкодавця). (а.с.25)
Факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_1 підтвердив довідкою про склад осіб, які були зареєстровані разом з ОСОБА_4 на день смерті останнього, виданої відділом реєстрації Добрпільської міської ради №16.01-06/4666 від 14.12.2021 року. (а.с.29)
Постановою Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Клепанової О.А. від 11.02.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено, у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів, а саме: відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно. (а.с.38)
Так, нотаріус, відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив, що згідно п. 4.15, п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 269/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, та за відсутності у спадкоємця необхідних документів роз`яснюється процедура вирішення питання визнання права власності в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач не має, що перешкоджає йому оформити спадщину на це майно.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1261 Цивільного Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
Так, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса,у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
До 05.08.1992 рокук закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність).
Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92р., не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).
У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290722909 від 16.12.2021 року відомості щодо об`єкта нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 відсутні. (а.с.17)
З технічного паспорта на домобудівництво за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок (позначений літ. «А-1») збудовано в 1953 році. (а.с.8-14)
Надаючи оцінку розбіжностям в назві вулиці Дзержинського та Проїзна, а також в номері будинку, побудованому померлим ОСОБА_4 , які містяться в наданих позивачем документах, суд зазначає наступне.
Розпорядженням Добропільського міського голови № 32р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та інших об`єктів топоніміки м. Добропілля» - вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перейменовано на вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Як вже встановлено судом, ОСОБА_4 було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_2 (рішення виконкому Добропільської міської ради депутатів трудящих № 1 від 14.01.1954 року та договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності з числом кімнат від 1 до 5 включно від 13.01.1957 року), на якій ним було побудовано житловий будинок та літню кухню (акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 04.01.1963р.)
В технічному паспорті, довідці про реєстрацію місця проживання позивача, наданих позивачем вказано інший номер будинку, а саме 119, в той час як в документах про виділення земельної ділянки під будинок та його прийняття зазначений номер 93.
Як пояснили позивач та свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні, у зв`язку із великою площею виділеної під будівництво земельної ділянки, їх родичкою було також збудовано поряд з ОСОБА_4 житловий будинок. Внаслідок чого нумерація будинків була змінена.
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 2035 від 04.10.2021 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване; інвентаризаційна справа № 3830/1 розпочата 05.04.1956 року за заявою ОСОБА_4 з виготовленням технічного паспорта на житловий будинок. (а.с.15)
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача вживалися заходи щодо встановлення документа, на підставі якого змінено нумерацію будинку, однак результату вони не дали.
Так, листом начальника архівного відділу Добропільської міської ради №13/06-04/130 від 09.03.2022 року повідомлено, що інформації у виконавчому комітеті щодо пере нумерації житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема присвоєння номеру «119» бувалому номеру «93», відсутнє. (а.с.36), а листом Державного архіву Донецької області №01-31/170 від 12.03.2022 року повідомлено, що документи, у тому числі рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради народних депутатів до 1991 року про зміну нумерації будинку по АДРЕСА_2 , які знаходились на зберіганні в Держархіві області у м. Донецьку, залишилися на тимчасово окупованій території України. (а.с.37)
З домової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 слідує, що 28.02.1960 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 . (а.с.32-35). При цьому, суд звертає увагу на наявне в номері будинку виправленні з 93 на 119.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 за життя мав єдиний житловий будинок по АДРЕСА_2 , в якому і проживав, інвентаризаційна справа щодо даного будинку заведена в 1956р., свідок також підтвердив вказані обставини та вказав на те, що мала місце зміна нумерації будинку.
З огляду на наведене, аналізуючи усі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що будинок по АДРЕСА_1 , на який позивач просить визнати право власності є саме тим будинком, який належав померлому ОСОБА_4 та свого часу мав номер 93.
Таким чином, в ході розгляду цивільної справи знайшло своє об`єктивне підтвердження того, що за життя ОСОБА_4 на виділеній йому земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (до перенумерації № 93) збудував житловий будинок. Даний об`єкт нерухомого майна не відноситься до категорії самочинного будівництва, набуття права власності на будинок (побудований в 1953 році, тобто до 05.08.1992 року) не залежить від державної реєстрації.
За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку.
З огляду на вищевикладене та представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача на його користь судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
На підставі ст.ст.16, 177, 178, 182, 190, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 55,1 кв. м., житлова 24,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Притуляк

02.09.2022