Справа № 331/4641/21
Провадження № 2/331/196/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Федорової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округа Романцов Ігор Анатольович про визнання права власності на Ѕ частки земельної ділянки у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округа Романцов Ігор Анатольович про визнання права власності на Ѕ частки земельної ділянки у порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянаки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2921 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 16.11.2021 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2021 року справу призначено до судового розгляду на 08.07.2022 року о 9 год. 45 хв.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Литвиненко Т.М. позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Запорізької міської ради Наливайко І.М. у судовому засіданні пояснила, що при прийнятті рішення у справі покладається на розсуд суду, надала суду письмовій відзив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, матеріали спадкової справи №1/2019 від 20.02.2019 р., дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту від 26.09.2007 року ЯГ № 7009833 виданий на підставі органу місцевого самоврядування 28.03.2007 року № 55/215

Заповіту ОСОБА_3 не залишала.

Спадкоємцями першої черги на спадщину після померлої ОСОБА_3 є іі чоловік, ОСОБА_2 та позивач по справі ОСОБА_1 .

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 а ні позивач ОСОБА_1 , а ні його батько до нотаріуса не звертались.

На день смерті матері позивача ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_3 , батько позивача ОСОБА_2 проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Тобто згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_2 ).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка склалася з Ѕ часток земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку він прийняв згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.

В наданий законом строк позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 20 лютого 2019 року з цього приводу була відкрита спадкова справа № 1/2019, зареєстрована в Спадковому реєстрі від 20 лютого 2019 року за № 63789689.

Позивач надав нотаріусу документи для оформлення спадщини після смерті батька, але не зміг надати оригінал Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_3 , яке було видано Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 25 серпня 2000 року за реєстровим № 2-1402 після смерті ОСОБА_4 , оскільки його не знайшов.

13 березня 2019 року нотаріусом було зроблено запит до Запорізького обласного державного нотаріального архіву про видачу дубліката Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_3

02 квітня 2019 року на адресу нотаріуса надійшла відмова Запорізького обласного державного нотаріального архіву у видачі дублікату Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв*язку з тим що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане не на імя ОСОБА_2 ..

04 квітня 2019 року ОСОБА_5 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області постановою відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За регламентацією статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За житія спадкодавець не залишив заповіту, позивач є сином померлого та відповідно є спадкоємцем першої черги.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні вивчено та оголошено письмові докази: копію паспорта та ІПН ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 , витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 23.06.2012 року, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 23.08.2018 року, постанову приватного нотаріуса ЗМНО Запорізької області Романцова І.А. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 04.04.2019 року, звіт про оцінку майна земельної ділянки із поліпшеннями, кадастровий № :01:003:0176, площею 0,1000 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , висновок про вартість об`єкта оцінки, копії паспортів та ІПН ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб серії ЯТ від 21.12.1950 року.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець після померлого ОСОБА_2 , прийняв у спадок Ѕ частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округа Романцов Ігор Анатольович про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки у порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 право власності на Ѕ частку земельної ділянки, кадастровий № :01:003:0176, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.В. Антоненко