Провадження № 2/686/1667/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Омельченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист прав споживачів у спосіб визнання договору недійсним, розірвання договору,

встановив:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до АТ «Акцент-Банк» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист прав споживачів у спосіб визнання договору недійсним, розірвання договору, в обґрунтування якого вказала, що 01.03.2021 між нею та АТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № SAMAWFC8 з кредитним лімітом в 3000 грн. та видано банківську карту № НОМЕР_1 , якою позивачка користувалась в межах встановленого кредитного ліміту. В подальшому 17.07.2021 з невідомих позивачці причин, банком було збільшено кредитний ліміт на 100000 грн., які в цей же день невідомо ким були переказані на банківську карту НОМЕР_2 . На запит позивачки, банк надав угоду від 17.07.2021 № ABHOCU4, яку позивачка не тільки не підписувала, але й не отримала, як не отримувала банківської картки № НОМЕР_1 . Позивачка вказала, що всупереч вимог Закону України «Про споживче кредитування», кредитний договір від 17.07.2021 № ABHOCU4 від банку не отримала, як і не отримала даних про те, кому було надано доступ до відкритого нею в березні 2021 року кредитного рахунку через видану банком банківську карту № НОМЕР_3 . Позивачка договору № ABHOCU4 від 17.07.2021 не укладала, кредитних коштів в сумі 100000 грн. від банку не отримувала, будь-кому іншому цих коштів не перераховувала та зробити це банк не просила, тому в силу ч.ч.1,3,4,5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України цей правочин має бути визнаний недійсним. Оскільки банк без згоди позивачки самостійно збільшив кредитний ліміт за укладеним між ними 01.03.2021 кредитним договором №SAMAWFC8, перерахувавши на цей рахунок 17.07.2021 100000грн., які в цей же день без її на то згоди перерахував невідомим особам та вимагає погашення цих коштів, чим істотно порушив умови цього договору, тому на підставі ст. 651 ЦК України цей договір має бути розірваним.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, крім цього пояснила, що перебувала з ОСОБА_4 у зареєстровано шлюбі з лютого 2012 року, в березні 2021 року між нею та АТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № SAMAWFC8 з кредитним лімітом в 3000 грн. та видано банківську карту № НОМЕР_1 . При укладанні цього кредитного договору позивачка вказала фінансовий номер телефону « НОМЕР_4 », цей телефон належав її чоловікові ОСОБА_4 . Банківську картку № НОМЕР_1 та пін-код до неї передала чоловікові, оскільки останній на той час мав невирішені фінансові зобов`язання, а тому не міг оформити банківський рахунок на своє ім`я, фактично цим картковим рахунком користувався чоловік. В подальшому ОСОБА_4 покинув сім`ю, та почав проживати із ОСОБА_5 . На думку позивачки саме ОСОБА_5 скориставшись банківською карткою № НОМЕР_1 та пін-кодом до неї оформила 17.07.2021 кредит на 100000грн. які перерахувала своєму чоловікові ОСОБА_6 , наголосила, що кредит 17.07.2021 не оформляла, грошових коштів в сумі 100000грн. не отримувала, а тому не має зобов`язань перед банком.

Представник відповідача АТ «Акцент-Банк» в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позов де зазначив, що позивачка звернулась до банку та 01 березня 2021 року підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку. При підписанні даного документу особу позичальника ідентифіковано за паспортом громадянина України. В даній Анкеті позивачка погодила використання електронного підпису при підписанні документів в А-Банку. В подальшому позивачці видано декілька банківських карток, а саме:

1. Картка «Жовта» № НОМЕР_5 , випущена 01.03.2021 року, строк дії до 02/24, перевипущена 26.08.2021 року на № НОМЕР_6 , строк дії до 07/27, валюта - UAH,

рахунок НОМЕР_7 ;

2. Віртуальна картка № НОМЕР_8 , випущена 21.03.2021 року, строк дії до 03/28, валюта - USD, рахунок НОМЕР_9 ;

3. Карта "Жовта" VISA с фото №НОМЕР_14, випущена 18.07.2021 року, строк дії до 07/28, валюта-EUR, рахунокНОМЕР_13;

4. Картка «Зелена» № НОМЕР_1 , випущена 01.03.2021 року, строк дії до 03/27, валюта - UAH, рахунок НОМЕР_10 .

Картки «Жовта», «Віртуальна», «Жовта з фото» є картками для виплат та не мають встановленого кредитного ліміту. А картка «Зелена» є кредитною карткою зі встановленим кредитним лімітом.

Також позивачкою було укладено декілька окремих кредитів, а саме:

Кредит «Розстрочка миттєва» ABH0CU4 від 17.07.2021 року;

Кредит «Розстрочка миттєва» ABH0CU4 від 17.07.2021 року;

Кредит «Швидка готівка» АВН0СТ07431287 від 17.07.2021 року.

При видачі даних кредитів кошти з них було перераховано на картки позивачки, а саме від двох кредитів «Розстрочка миттєва» на картку «Зелена», а від кредиту «Швидка готівка» на карту «Жовта».

В подальшому позивачка звернулась до Банку та повідомила, що вона не укладала кредитні договори. Отримані картки вона разом з ПІН-кодами від них та Паролем доступу до А24 передала своєму чоловіку ОСОБА_4 особисто, і що оформлював кредити від її імені та переводив отримані кошти в рахунок оплати послуг своїм партнерам по бізнесу. Тобто позивачка сама визнала порушення нею при використанні банківських послуг як Умови та Правила надання банківських послуг так і діюче банківське законодавство. Фактично позивачка підтверджує дані обставини сама, зазначаючи в позові про свої сімейні обставини, та залучаючи до участі у справі свого чоловіка та знайомих.

Однак залишається незрозумілим, чому вона вказує свого чоловіка та знайомих як третіх осіб на стороні відповідача (банку), та пред`являє позов про визнання недійсними та розірвання договорів. Фактично позивачка отримала кошти та віддала (з її слів) своєму чоловікові, який розпорядився ними далі, то і позов повинна пред`являти саме до нього з вимогою про повернення коштів, а не до банку, оскільки даний позов до банку фактично виглядає як претензія «Банк - навіщо ви дозволили мені дати свої кошти чоловікові, він мені тепер їх не повертає».

Позивачка просить визнати кредитний договір (договори) недійсним. Однак вона підтвердила, що стала клієнтом банку та отримала банківські картки особисто (хоча позивачка суперечить сама собі, в першому абзаці позову вказує, що отримала картку НОМЕР_1 , а в другому зазначає, що не отримала картку НОМЕР_1 ). А всі кошти з кредиту (ів) були направлені на її (позивачки) банківську картку, і, в разі визнання кредитного договору (ів) недійсним, саме вона повинна їх повернути.

АТ «А-Банк» заперечує проти задоволення даної позовної заяви в повному обсязі, однак, якщо судом буде визнано даний кредитний договір з якихось підстав недійсним (хоча такі підстави відсутні), то Банк наполягає на застосуванні положень ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 1057-1 ЦК України.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

01.03.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № SAMAWFC8 з кредитним лімітом в 3000 грн. та ОСОБА_1 видано банківську карту № НОМЕР_1 , якою позивачка користувалась в межах встановленого кредитного ліміту.

Підписавши 01.03.2021 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку ОСОБА_1 підтвердила, що вона згодна з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилась з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилась отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua.

Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку; паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

17.07.2021 ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» уклали кредитний договір № ABHOCU4 шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про надання послуги «Швидка готівка», відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит на суму 100000 грн. на строк з 17.07.2021 по 16.07.2026 зі сплатою 75% річних.

Кошти в сумі 10000 грн. зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_5 (Картка «Жовта», випущена 01.03.2021 року, строк дії до 02/24, перевипущена 26.08.2021 року на № НОМЕР_6 , строк дії до 07/27, валюта - UAH, рахунок НОМЕР_7 ), що підтверджується банківською випискою по рахунку.

В обґрунтування позову про розірвання договору від 01.03.2021 № SAMAWFC8 ОСОБА_1 покликається на порушення банком умов договору, а саме збільшення кредитного ліміту до 100000грн. без згоди позивачки.

За правилом частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Питання про істотність порушення повинне вирішуватись у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Як встановлено в судовому засіданні кредитний ліміт протягом дії кредитного договору від 01.03.2021 № SAMAWFC8 банком не змінювався, а на картковий рахунок відкритий на виконання цього договору було перераховано кошти в сумі 100000грн. отримані за іншим кредитним договором від 17.07.2021 № ABHOCU4.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, позивачкою не доведено істотного порушення банком умов кредитного договору від 01.03.2021 № SAMAWFC8 у зв`язку з чим позовні вимоги в частині розірвання договору від 01.03.2021 № SAMAWFC8 задоволенню не підлягають.

Щодо визнання кредитного договору від 17.07.2021 № ABHOCU4 недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Встановлено, що кредитний договір від 17.07.2021 № ABHOCU4 підписаний ОСОБА_1 за допомогою простого електронного підпису.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

В обґрунтування підстав визнання кредитного договору від 17.07.2021 № ABHOCU4 позивачка вказує, що вказаний договір не укладала, не підписувала та не отримувала примірник цього договору, разом з тим, судом встановлено, що 01.03.2021 ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» уклали договір № SAMAWFC8, після чого ОСОБА_1 вказавши свій фінансовий номер телефону та сформувавши пароль доступу до електронної платіжної системи АТ «Акцент-Банк» уклала договір № ABHOCU4 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, підписавши його простим електронним підписом.

Щодо доводів ОСОБА_1 про використання карткового рахунку її чоловіком ОСОБА_4 , слід врахувати наступне.

Згідно п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів : здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705 (чинного на момент укладання договору 01.03.2021 та 17.07.2021), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явленню користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно із п. 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронна платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 (чинного на момент укладання договору 01.03.2021 та 17.07.2021), до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійсненню і операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

ОСОБА_1 особисто (і своєму позові) підтверджує, що всі операції з її коштами було здійснено до повідомлення нею Банку про втрату, незаконне використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, фактично таке повідомлення банку було здійснено 26.08.2021.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо розірвання договору від 01.03.2021 № SAMAWFC8 та визнання кредитного договору № ABHOCU4 від 17.07.2021 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦК України, позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір слід віднести на рахунок держави, судові витрати на правову допомогу покладаються на позивача у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 207, 215, 216, 627, 638, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Закон України «Про електронну комерцію», суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист прав споживачів у спосіб визнання договору недійсним, розірвання договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11.

Третя особа : ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 .

Третя особа : ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_3 .

Третя особа ОСОБА_6 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4.

Дата складання повного тексту рішення суду 22.08.2022.

Суддя: