Справа № 134/210/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 серпня 2022 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Отіча В.В.

представника позивача - адвоката Лукавського А.В.

представника відповідача - адвоката Панасюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно,

встановив:

У лютому 2022 року адвокат Лукавський А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, у якому просить:

- встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (на теперішній час - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що позивач ОСОБА_1 в 1980 році після закінчення навчального закладу був направлений на роботу в Автономну Республіку Крим, де проживає і по цей час.

В селі Соколівка Крижопільського району Вінницької області залишилась проживати його мати ОСОБА_2 і він по мірі можливості провідував її, а в травні 1996 року забрав до себе, оскільки мати часто хворіла і нікому було за нею доглядати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла. Будинок в с. Соколівка, де вона колись проживала, не представляв для позивача цінності, тому він дозволив сусідам ним користуватися та розпоряджатися на власний розсуд.

Лише в 2021 році позивач дізнався від свого далекого родича про те, що його мати за життя набула право на земельну частку (пай). В подальшому йому стало відомо, що його матері належало право на земельну частку (пай) в землях бувшого КСП «Мрія» с. Соколівка Крижопільського району Вінницької області розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432.

Зазначений сертифікат мати позивача не отримувала, оскільки на час прийняття рішення про його видачу вже переїхала на постійне місце проживання в смт. Кореїз Автономної Республіки Крим, де і померла.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак нотаріус відмовила йому в оформленні спадкових прав в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Так, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданого на ім'я ОСОБА_2 , втрачено, про що подано відповідне оголошення в газету.

Окрім того, неможливо за документами підтвердити родинні відносини між позивачем та його матір`ю, оскільки в свідоцтві про народження позивача його мати вказана як « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть її прізвище зазначено як « ОСОБА_2 ».

16 лютого 2022 року ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2022 року зобов`язано Державний нотаріальний архів Вінницької області надати суду відомості чи заводилася спадкова справа до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кореїз м. Ялта Автономної Республіки Крим.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лукавський А.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Вказав, що позивач проживає в Автономній Республіці Крим, який є тимчасово окупованою територією, та залишається громадянином України. Ним робився адвокатський запит до Державної міграційної служби України щодо громадянства ОСОБА_1 , на що було повідомлено, що рішення про припинення особою громадянства України приймає Президент України шляхом видання відповідних Указів, копії яких зберігаються в Офісі Президента України. Просив допитати свідка ОСОБА_4 , оскільки інший свідок - ОСОБА_5 не зміг з`явитися в судове засідання через зайнятість на роботі. Разом з тим, заявлені стороною позивача свідки є чоловіком та дружиною між собою, тому вважає, що їхні показання були б ідентичними.

Представник відповідача - адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кореїз м. Ялта Автономна Республіка Крим померла ОСОБА_2 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 . Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Зазначені обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого Кореїзькою селищною радою м. Ялта Автономна Республіка Крим 23 лютого 2000 року, актовий запис № 14, копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , повторно виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області 03 лютого 2022 року, повідомленням Державного нотаріального архіву Вінницької області від 03 червня 2022 року № 772/01-18.

Згідно довідки (витягу) відділу у Крижопільському районі Міжрайонного управління у Крижопільському та Піщанському районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 2,39 га умовних кадастрових гектарів в КСП «Мрія» с. Соколівка, яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432.

Допитана судом свідок ОСОБА_5 показала, що знає сім`ю позивача ОСОБА_1 . Його мати - ОСОБА_2 проживала в с. Соколівка і позивач періодично провідував її, а в 1996 році забрав до себе в Автономну Республіку Крим, щоб доглядати за нею. Окрім ОСОБА_1 , інших дітей у ОСОБА_2 не було.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 549 цього Кодексу, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення і земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже, досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки прийняв спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. повідомила позивачу ОСОБА_1 про те, що через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), як правовстановлюючого документу, нотаріально оформити спадщину після смерті його матері ОСОБА_2 не представляється можливим (довідка від 14 грудня 2021 року № 126/01-16).

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданий на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432 на ім`я ОСОБА_2 , втрачено, про що позивачем подано відповідне оголошення у газету «Сільські Новини» № 24 від 16 червня 2021 року, останній позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса.

На даний час позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до приписів частини першої статті 5 цього Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , постійно проживав разом із матір`ю на час відкриття спадщини та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак наразі не має можливості надати довідку про місце проживання та склад сім`ї спадкодавця на день смерті, оскільки на території АРК органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а відмова у позові з цих підстав становила б непропорційне втручання у право власності, іншого способу захистити право позивача не існує.

З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю позивача ОСОБА_1 , а також визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (на теперішній час - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (на теперішній час - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0138583, виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 13 грудня 1996 року № 432.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, місце знаходження: вул. Героїв України, 59 смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, .

Повний текст рішення складено 05 серпня 2022 року.

Суддя: