Справа № 464/801/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/4058/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , представниці відповідача АТ «Львівський хімічний завод» Прімєрової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Теслюка Д.Ю. від 7 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року скасувати, постановити нове рішення, яким визнати незаконним п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року в цілому, зобов`язати Акціонерне товариство «Львівський хімічний завод» скасувати пункт 1 наказу №1/к від 01.01.2021 року в цілому, визнати незаконним п.3 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року про його звільнення з роботи, поновити його на роботі на посаді заступника начальника зміни виробничого цеху Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод», стягнути з Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненнямв розмірі 167196, 06 грн. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин справи, висновки суду не відповідають дійсності. Зазначає, що судом фактично досліджувалось подвійне притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності: 31.12.2020 року - оголошено догану за появу в нетверезому стані на робочому місці; 01.01.2021 року - звільнено з роботи за появу в нетверезому стані на робочому місці. Суд, розглядаючи даний судовий спір, не дослідив склад дисциплінарного правопорушення, яке нібито вчинив ОСОБА_1 , а саме: не встановив, коли саме вживав алкоголь ОСОБА_1 та коли саме перебував на роботі в нетверезому стані: 30.12.2020року, 31.12.2020 року чи 01.01.2021 року; чи залишав ОСОБА_1 робоче місце (виходив за межі території підприємства) між робочими змінами 30-31.12.2020 року та 31 -01.01.2021 року. Невстановлення даних обставин дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 двічі одноразово без перерви в часовому інтервалі (одним наказом) притягнуто до дисциплінарної відповідальності за один проступок появу на роботі в нетверезому стані: оголошено догану та звільнено з роботи. Вказує, що Акт від 31.12.2020 року складався без участі осіб, відносно яких він складався. Зміст цього акту до відома ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доводився. Жодних пояснень не відбиралось. В оскаржуваному п.1 наказу №1/к від 2021 року про оголошення догани ОСОБА_1 окрім акту від 31.12.2020 року як підставу для видання наказу йдеться про службову записку начальника виробничого цеха. При цьому не зазначається реквізитів цієї записки, а саме дати. В матеріалах справи взагалі відсутня службова записка начальника виробничого цеху, а є доповідна записка начальника виробничого цеху. Звертає увагу суду на те, що в п.3 наказу від 01.01.2021 року зазначено лише дві підстави його видання, службова записка начальника виробничого цеху та акт від 01.01.2021 року, що свідчить про те, що жодних інших документальних підстав для видання наказу №1/к від 01.01.2021 року на момент його видання не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також пояснень та інших заяв учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 36, 40, 43-1, 139, 140, 147, 148, 149, 235 КЗпП України, п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що ОСОБА_1 з 02.08.2018 перебував у трудових відносинах із відповідачем АТ «Львівський хімічний завод», зокрема з 02.08.2019 року прийнятий на посаду апаратника повітроподілу 4 розряду виробничої дільниці, згідно із наказом №103/к від 09.09.2019 переведений на посаду начальника зміни. Згідно із актом щодо грубого порушення трудової дисципліни від 31.12.2020, складеним менеджером з персоналу ОСОБА_3 , начальником виробничого цеху ОСОБА_4 , старшим майстром виробничого цеху ОСОБА_5 , начальник зміни виробничого цеху ОСОБА_1 та апаратник повітроподілу ОСОБА_6 зайшли до заводоуправління, вимагали у менеджера з персоналу номер мобільного телефону генерального директора, перебуваючи у нетверезому стані, про що свідчила їх порушена координація рухів, різкий запах алкоголю, невиразна вимова при розмові. Актом №1/2 від 01.01.2021, складеним представниками служби охорони ПП «Сателіт Груп-С» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у присутності начальника охорони та безпеки АТ «Львівський хімічний завод» Обізюка О.П., зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані під час робочого часу. ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та підпису у вказаному акті, а також відмовився від проходження освідування в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідними актами. Згідно із §1 наказу №1/к генерального директора А.М.Бобришова від 01.01.2021 ОСОБА_1 за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме появу на робочому місці 31.12.2020 в нетверезому стані, оголошено догану та позбавлено виплати премії за грудень 2020. Відповідно до §3 вказаного наказу, ОСОБА_1 , начальника зміни виробничого цеху, 01.01.2021 звільнено з роботи за появу на роботі 01.01.2021 в нетверезому стані, згідно п.7 ст.40 КЗпП України. Факт перебування ОСОБА_1 на роботі у нетверезому стані підтверджується показаннями свідків, зокрема допитаних в ході розгляді справи. Суд не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння 31.12.2020 та 01.01.2021 на роботі, , оскільки такі не узгоджуються із матеріалами справи та спростовуються показаннями свідків, що з огляду на п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» є належними доказами. Зафіксувавши факти порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 , до останнього були застосовані такі дисциплінарні стягнення згідно із наказом №1/к від 01.01.2021: за появу на робочому місці в нетверезому стані 31.12.2020 у вигляді догани та позбавлення у виплаті премії, а за появу на робочому місці в нетверезому стані 01.01.2021 у вигляді звільнення з роботи. Із копії оскаржуваного наказу №1/к від 01.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з таким, про що свідчить його підпис із поміткою «ознайомлений». Із урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували неправомірне накладення на нього дисциплінарних стягнень та неправомірне його звільнення із роботи, а усі його твердження спростовуються доказами, зібраними в ході розгляду справи. На думку суду, відповідач діяв згідно з вимогами трудового законодавства, застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення з роботи на підставі п.7 ст.40 КЗпП України було обґрунтованим та підставним. Врахувавши викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак частково обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; частина обставини, які суд вважав встановленими не доведена, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

ОСОБА_1 03.02.2021 року звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» (далі АТ «Львівський хімічний завод»), у якому з врахуванням уточнень позовних вимог просив:

- визнати незаконним п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року вцілому;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Львівський хімічний завод» скасувати пункт 1 наказу №1/к від 01.01.2021 року вцілому;

- визнати п.3 наказу №1/к від 01.01.2021 року про його звільнення з роботи незаконним;

- поновити його на роботі на посаді начальника зміни на дільниці повітроподілу АТ «Львівський хімічний завод»;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що з відповідачем АТ «Львівський хімічний завод» перебував в трудових відносинах з 02.08.2018. З 09.09.2019 працював на посаді начальника зміни на дільниці повітроподілу. В ніч з 31.12.2020 на 01.01.2021 він перебував на роботі, у цю ніч стався аварійний випадок. Близько 01.30 год. в цеху №1 сталась аварія, а саме прорвало прокладку на фланцевому з`єднанні труби нагнітання лугу скрубера номер 1. Знаходячись поблизу і готуючи заміну лугу в інших скруберах, він, згідно із інструкцією, відключив насос скрубера номер 1, внаслідок чого прокладку прорвало ще більше і його напором лугу збило з ніг, обливши повністю з ніг до голови. Приблизно з 01.40 год до 04.00 год. він знаходився у душі, змиваючи із себе луг. Луг - це їдкий натрій, який використовується для очищення повітря від вуглекислоти. Рятуючи своє здоров`я, він не міг тимчасово виконувати свої посадові обов`язки. Аварія була локалізована, процес виробництва відновлений. Він, здавши свою зміну, пішов додому. В зв`язку із хворобливим станом, за рекомендацією сімейного лікаря, з 04.01.2021 до 13.01.2021 перебував на лікарняному. 06.01.2021 ним отримано лист АТ «Львівський хімічний завод» №6 від 04.01.2021, у якому повідомлялось про його звільнення з роботи 01.01.2021 за появу на роботі в нетверезому стані, запропоновано прибути для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. Трудову книжку він отримав 13.01.2021, із наказом про звільнення ознайомився поверхнево. Вважає його звільнення незаконним, оскільки на роботі в нетверезому стані не перебував, звільнений без дотримання передбаченої законом процедури. Окрім цього, зазначив, що його звільнення є наслідком переслідування його зі сторони керівництва за критику, яку він неодноразово висловлював з приводу неналежних умов, застарілого обладнання, недотримання норм при виробництві медичного кисню, про що робились неодноразові записи в змінному журналі ним та начальником зміни ОСОБА_9 . Також вказав, що йому не вірно нараховувалась компенсація за роботу у вихідні (святкові) дні, занижувалась оплата в понадурочний час, неправильно оплачено компенсацію за невикористану відпустку, в тому числі додаткову (у зв`язку із шкідливими умовами праці). В обґрунтування позовної заяви про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 покликається на те, що після ознайомлення із наказом про звільнення, йому стало відомо, що і вказаним наказом йому оголошено догану та позбавлено премії. Із наказом у цій частині він також не погоджується та вважає накладення дисциплінарного стягнення незаконним. Зокрема, покликається на обставини, наведені у позовній заяві про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Окрім цього, зазначає, що його не було відсторонено від виконання подальших трудових функцій у зв`язку із ніби-то виявленими ознаками алкогольного сп`яніння 31.12.2020, як це передбачено чинним законодавством. Більше того, його було допущено до робочої зміни, що тривала з 18.00 год. 31.12.2020 по 08.00 год. 01.01.2021. На підприємстві діє строга система проходу та виходу, яка організована спеціалізованим охоронним підприємством. Кожен працівник при вході на роботу проходить візуальний огляд охоронцем. Аналогічним є процедура виходу з підприємства. Зазначає, що не був зупинений та заактований працівниками охорони ні при вході на роботу, ні при виході з неї, ані 31.12.2020, ані 01.01.2021. Наведене спростовує факт його перебування в нетверезому стані на роботі, а відтак і вчинення дисциплінарного проступку. Щодо позбавлення премії вказує, що згідно із ст.13 КЗпП України, докладну інформацію про виплату надбавок або премій треба обов`язково вказати в колективному договорі підприємства, а він з колективним договором АТ «Львівський хімічний завод» не був ознайомлений. Вважає, що оскільки він не вчинив жодного дисциплінарного проступку, позбавлення його премії є незаконним.

Ухвалою суду від 22.04.2021 дану цивільну справу №464/801/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу об`єднано в одне провадження із цивільною справою №464/1560/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, присвоївши цивільній справі номер №464/801/21 (провадження №2/464/756/21).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливе застосування положень ст. 147 КЗпП України.

У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення догана або звільнення (147 КЗпП України).

Згідно із ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни мають бути витребувані письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення має враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, а також попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП передбачена одна із умов припинення трудового договору шляхом його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом, у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Підставою для звільнення працівника за пунктом 7 частини 1 статті 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі у нетверезому стані. При цьому, звільнення на підставі вказаного пункту є дисциплінарним стягненням, а тому таке має накладатись з додержанням встановленої процедури.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором, або за відсутності підстав для звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2.08.2018 перебував у трудових відносинах із відповідачем АТ «Львівський хімічний завод», зокрема з 02.08.2019 прийнятий на посаду апаратника повітроподілу 4 розряду виробничої дільниці, згідно із наказом №103/к від 9.09.2019 переведений на посаду начальника зміни (Т. 1 а.с.49,50,51).

Згідно із актом щодо грубого порушення трудової дисципліни від 31.12.2020, складеним менеджером з персоналу ОСОБА_3 , начальником виробничого цеху ОСОБА_4 , старшим майстром виробничого цеху ОСОБА_5 , 31.12.2020 року об 11 год. 20 хв. начальник зміни виробничого цеху ОСОБА_1 та апаратник повітроподілу ОСОБА_6 зайшли до заводоуправління, вимагали у менеджера з персоналу номер мобільного телефону генерального директора, перебуваючи у нетверезому стані, про що свідчила їх порушена координація рухів, різкий запах алкоголю, невиразна вимова при розмові. В Акті вказано, що дати письмові чи усні пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовилися та їм запропоновано покинути територію заводу та прийти на наступну робочу зміну у тверезому стані (Т.1 а.с.36).

Актом №1/2 від 01.01.2021, складеним представниками служби охорони ПП «Сателіт Груп-С», що здійснює охорону підприємства відповідача, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у присутності начальника охорони та безпеки АТ «Львівський хімічний завод» Обізюка О.П., встановлено, що 1 січня 2021 року у 8 год. 00 хв. при обході території першого цеху в приміщенні роздягальні було виявлено ОСОБА_1 в нетверезому стані під час робочого часу (Т.1 а.с.37).

ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та підпису у вказаному акті, а також відмовився від проходження освідування в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідними актами, що підтверджується відповідними актами (Т1 а.с.38,39).

Згідно п.1 наказу №1/к генерального директора А.М. Бобришова від 1.01.2021 ОСОБА_1 за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме появу на робочому місці 31.12.2020 в нетверезому стані, оголошено догану та позбавлено виплати премії за грудень 2020.

Відповідно до п.3 вказаного наказу, ОСОБА_1 , начальника зміни виробничого цеху, 01.01.2021 звільнено з роботи за появу на роботі 01.01.2021 в нетверезому стані, згідно п.7 ст.40 КЗпП України (Т. а.с.52).

Із копії оскаржуваного наказу №1/к від 01.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з таким, про що свідчить його підпис із поміткою «ознайомлений».

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 не був членом профспілкової організації підприємства, а тому його звільнення проводилось без згоди профспілкового органу (ст. 43-1 КЗпП України).

Також з пояснень допитаних у суді першої інстанції свідків вбачається таке.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює у відповідача на посаді менеджера з персоналу. Близько 11.20 год. 31.12.2020 у його кабінет прийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , які вимагали номер телефону директора. Вони обоє були у нетверезому стані, похитувались. У зв`язку з такою поведінкою останніх, він подзвонив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щоб вони прийшли для складення акту. Акт 31.12.2020 був складений після 12.00 год., з таким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ознайомлювали, оскільки вони пішли. Окрім цього, свідок зазначив, що ознайомив ОСОБА_1 із наказом про звільнення.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює у відповідача на посаді старшого майстра виробничого цеху. 31.12.2020 ОСОБА_4 покликав його у свій кабінет, оскільки прийшов ОСОБА_1 з ОСОБА_11 та поводили себе неадекватно, були агресивними, похитувались, від них був різкий запах алкоголю.

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює у АТ «Львівський хімічний завод» на посаді начальника виробничого цеху. 31.12.2020 до нього зателефонував менеджер з персоналу і попросив зайти, оскільки двоє працівників перебували у нетверезому стані. Зайшовши в кабінет відділу кадрів, побачив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 перебували з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме у таких була нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота. Акт був складений відразу після того, як працівники пішли. Щодо подій 01.01.2021 зазначив, що о 07.30 год. до нього подзвонив апаратчик ОСОБА_12 та повідомив про те, що ОСОБА_1 відсутній на зміні, а його роботу він виконувати не буде. В подальшому він зателефонував ОСОБА_13 (начальник служби охорони), щоб той з`ясував що відбувається у виробничому цеху. Через деякий час ОСОБА_13 віддзвонив йому та повідомив про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, знаходиться у роздягальні в нижній білизні. В подальшому він сам приїхав на роботу та побачив це. Про дану подію він повідомив генерального директора, викликав працівників відділу кадрів та останні склали відповідний акт. Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 грубо порушив техніку безпеки, що призвело до порушення виробничого процесу та випуску бракованої продукції.

Свідок ОСОБА_13 , який працює начальником охорони та безпеки, пояснив, що був очевидцем того, як ОСОБА_1 01.01.2021 перебував у стані алкогольного сп`яніння на роботі. У нього була нерозбірлива мова та запах алкоголю.

Допитані свідки ОСОБА_14 (машиніст) та ОСОБА_15 (апаратник) пояснили, що перебували на одній зміні із ОСОБА_1 31.12.2020 із 23.00 год. Після того, як відбулась аварія на виробництві, ОСОБА_1 перекрив вентилі, його облило лугом. Він був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Окрім цього, вони вже раніше бачили ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_12 надав пояснення про те, що працює у виробничому цеху на посаді апаратника повітроподілу, 01.01.2021 перебував на одній зміні із ОСОБА_1 . Останній у цей час був у стані алкогольного сп`яніння, він спав у роздягальні, а потім у кабінету начальника зміни. Близько 06.00 год. на виробництві сталась аварія, у зв`язку з чим будив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює на посаді старшого зміни служби охорони ПП «Сателіт», в його обов`язки входить перевірка працівників на алкоголь алкотестером. Вранці 01.01.2021, коли він проходив територію, близько 06.00 год. 07.00 год. пропонував ОСОБА_1 пройти такий тест, на що він відмовився. ОСОБА_1 перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, спав за столом у роздягальні. Також зазначив, що не вперше бачив ОСОБА_1 із такими ознаками.

Що стосується вимоги позивача про визнання незаконним та скасування п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року слід вказати про таке.

Як вбачається із пояснень представниці відповідача, доказами на підтвердження перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння 31.12.2020 року є акт та пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що позивач перебував близько 11 год. 20 хв. 31 грудня 2020 року в нетверезому стані в заводоуправлінні, зокрема в кабінеті ОСОБА_3 , менеджера з персоналу.

Крім цього, з усних та письмових пояснень представниці відповідача, а також доказів перебування на робочому місці позивача (зокрема, табель обліку використання робочого часу на позивача за 20202 рік, графік роботи змінного персоналу) вбачається, що позивач перебував на робочому місці та повинен був виконувати свої посадові обов`язки з 20 год. 00 хв. 30 грудня 2020 року по 08 год. 00 хв. 31 грудня 2020 року.

Отже в 11 год. 20 хв. позивач та не виконував свої посадові обов`язки, оскільки його зміна закінчилася 31.12.2020 року о 8 год. 00 хв., та відповідно він не міг перебувати на робочому місці, відповідно до нього не можуть застосовуватися дисциплінарні наслідки, передбачені КЗпП України щодо перебування на робочому місці в нетверезому стані, тим більше факт перебування позивача в нетверезому стані був зафіксований у приміщенні «заводоуправління», зокрема в кабінеті ОСОБА_3 . Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, його робоча зміна закінчилася о 8 год. 00 хв. 31 грудня 2020 року, а можливе перебування в нетверезому стані на підприємстві в неробочий для нього час не є дисциплінарним проступком в розумінні КЗпП України.

Зважаючи на вказане, п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року про оголошення догани позивачу та позбавлення його премії за появу на робочому місці в нетверезому стані є незаконним та підлягає скасуванню.

Що ж стосується п. 3 вказаного наказу про звільнення позивача за появу на роботі в нетверезому стані 1.01.2021 року, то слід вказати, що судом першої інстанції правомірно, на підставі належних та допустимих доказів, встановлено, що позивач 1.01.2021 року під час робочої зміни перебував в нетверезому стані, що підтверджується як вказано вище Актом №1/2 від 01.01.2021, складеним представниками служби охорони ПП «Сателіт Груп-С», що здійснює охорону підприємства відповідача, про те, що 1 січня 2021 року у 8 год. 00 хв. при обході території першого цеху в приміщенні роздягальні було виявлено ОСОБА_1 в нетверезому стані під час робочого часу та поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 ОСОБА_7 , працівників відповідача, з пояснень яких вбачається, що позивач перебував на робочому місці під час своєї зміни з 20.00 31.12.2020 року по 8 год. 1.01.2021 року у нетверезому стані, а саме у такому стані його бачили у період біля 23 год. 00 хв. 31.12.2020, а також у період з 6 год. 00 хв. до 8 год. 00 хв. 1.01.2021 року.

Судом першої інстанції правильно вказано, що нетверезий стан працівника може бути підтверджений медичним висновком чи іншими видами доказів (письмові, речові та електронні; висновки експертів; показання свідків).

Проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння за ініціативи роботодавця можливе виключно у добровільному порядку. Тим більше у акті від 1.01.2021 зазначено, що ОСОБА_1 категорично відмовився проходити медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння (Т.1 а.с.39).

Відтак, суд першої інстанції правомірно встановив, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували його неправомірне звільнення з роботи, його твердження з цього приводу спростовуються доказами, зібраними в ході розгляду справи, про які йшлося.

На думку суду, відповідач ухвалюючи рішення про звільнення позивача діяв згідно з вимогами трудового законодавства, застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п.7 ст.40 КЗпП України було обґрунтованим та підставним.

Враховуючи вказане, позов слід вважати частково обґрунтованим та слід було б задовольнити частково.

А саме п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року слід було б скасувати як незаконний, в задоволенні ж решти позову слід було б відмовити.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі оскаржуване судове рішення слід скасувати в частині вирішення позовупро визнання незаконним п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення задовольнити. Визнати незаконним та скасувати п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року. В решті ж рішення суду слід залишити без змін.

Вказаним доводи позову та апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про визнання незаконним п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.1 наказу Акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» №1/к від 01.01.2021 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра