1Справа № 335/1290/22 2/335/1460/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, зобов`язання виплатити заробітну плату за час відсторонення від роботи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 27.12.2004 вона працює провідним бухгалтером сектору бухгалтерського та податкового обліку витрат Заводського району головної бухгалтерії Концерну «МТМ». Наказом Концерну «МТМ» №293 від 31.01.2022 з 1 лютого 2022 року її було відсторонено від роботи безе збереження заробітної плати час відсутності щеплення проти COVID-2019 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів або медичного висновку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-2019. Вважає, що відсторонення її від роботи є неприпустимим та таким, що порушує її права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та основний закон - Конституцію України. Уточнивши позовні вимоги, позивачка остаточно просить визнати незаконним та скасувати Наказ Концерну «Міські теплові мережі» від 31.01.2022 року № 293 «Про відсторонення від роботи» з поновленням її, ОСОБА_1 , на роботі, зобов`язати керівника Концерну «Міські теплові мережі» виплатити їй, невиплачену заробітну плату за час відсторонення від роботи з 01.02.2022 до часу поновлення на роботі та стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на її користь сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Концерну «МТМ» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, зобов`язання виплатити заробітну плату за час відсторонення від роботи та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) учасників справи у судове засідання.

19.04.2022 до суду надійшов відзив Концерну «МТМ», в якому зазначено, що відповідач проти позову заперечує в повному обсязі заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними, такими, що не підлягають задоволенню. Працівники Концерну «Міські теплові мережі» підпадають під дію наказу Міністерства охорони здоров`я (МОЗ) від 30.11.2021 № 2664 та підлягають обов`язковому профілактичному щепленні проти COVID-2019, оскільки вони є працівниками Комунальних підприємств, установ та організацій, а тому входять до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Позивачка працює на підприємстві провідним бухгалтером сектору бухгалтерського та податкового обліку витрат Заводського району головної бухгалтерії. 31.01.2022 було складено Акт про відмову позивачки надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. 31.01.2022 позивачка була ознайомлена з наказом № 293 про відсторонення від роботи до моменту проведення щеплення.

Відповідач видавши оспорюваних наказ застосував відсторонення від роботи, оскільки це прямо передбачено на рівні законодавства. Відсторонення працівників здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються. В законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати. Обов`язковість щеплень є втручанням управо на повагу до приватного життя, яке гарантовано ст.8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Між тим, такі втручання цілком припустимі.

Отже відповідач зазначає, що він діяв відповідно до положень законодавства та в межах своїх повноважень. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.01.2022 працівниками Концерну «МТМ» було складено акт про відмову ОСОБА_1 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-2019.

Наказом Концерну «МТМ» №293 від 31.01.2022 з 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 було відсторонено від роботи безе збереження заробітної плати час відсутності щеплення проти COVID-2019 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів або медичного висновку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-2019. В той же день ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом.

Згідно з ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Відповідно до ст. 147 та п. 2 ст. 150 Конституції України, повноваження тлумачити зміст Конституції України та вирішувати питання відповідності законів України Конституції України, належить виключно Конституційному Суду України.

У відповідності правової позиції Конституційного Суду України, яка викладена у рішенні великої палати КС України від 28.08.2020 по справі за № 1-14/2020 (230/20), за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови КМ України Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID 19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів , положень частини першої, третьої ст. 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік , абзацу дев`ятого п. 2 розділ ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік зазначається, що згідно зі ст. 64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Конституційний Суд України наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України.

Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

В Україні не було введено ані воєнного, ані надзвичайного стану, а тому на думку суду, є безпідставними вимоги до загальної вакцинації без згоди (пріоритет людини) особи.

Стосовно правового регулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку з відсутністю у них щеплення від гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2.

В силу ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та календарю профілактичних щеплень в Україні», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011№ 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11.08.2014 № 551), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2014 р. № 1237/26014 до профілактичних та обов`язкових щеплень, що включаються до календаря щеплень, відносяться щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу.

Таким чином, зазначенні норми матеріального права містять вичерпний перелік обов`язкових захворювань, які на підставі цих норм включені до календарю профілактичних щеплень в Україні. При цьому, щеплення проти СОVID-19 не відноситься до переліку профілактичних та обов`язкових щеплень визначених Законом і не може бути підставою для відсторонення від роботи особи вразі її обґрунтованої відмови від участі у щеплені проти СОVID-19.

З урахуванням того, що відсторонення позивачки від роботи було безпідставним, то суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ Концерну «МТМ» №293 від 31.01.2022 є незаконним і підлягає скасуванню.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі та зобов`язання виплатити заробітну плату за час відсторонення від роботи є похідними від позовних вимог про визнання спірного наказу відповідача незаконним та його скасування, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За змістом ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,82, 89, 137,141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Концерну «Міські теплові мережі» від 31.01.2022 № 293 «Про відсторонення від роботи» з поновленням ОСОБА_1 на роботі.

Зобов`язати керівника Концерну «Міські теплові мережі» виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час відсторонення від роботи з 01.02.2022 до часу поновлення на роботі.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.П. Соболєва