Справа № 754/6196/21
У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.,

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі № 754/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2022 ОСОБА_1 через представника адвоката Патерилова В.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15.11.2021 у справі № 754/6196/21 на один рік з дня постановлення відповідної ухвали.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, є безробітним, не отримує жодних доходів і, як батько після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 приймає участь в утриманні дітей шляхом надання фінансової та іншої матеріальної допомоги. Крім того, в провадженні суду знаходиться цивільна справа № 755/3415/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Сторона відповідача вважає, що наявність таких обставин, як введення воєнного стану в Україні, необхідність утримання дітей, безробіття відповідача, провадження у цивільній справі № 755/3415/22, в їх загальній сукупності ускладнює виконання рішення та навіть робить його виконання неможливим, тому відповідач просить відстрочити виконання рішення суду.

Розгляд заяви призначено на 29.08.2022.

02.08.2022 від представника ОСОБА_2 - адвоката Сороновича А.А. надійшли заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення, в яких йдеться про те, що відповідач у справі ( ОСОБА_1 ) не навів обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; більше того на засіданнях суду першої інстанції, відповідач про такі рішення мовчав, лише був проти задоволення позову. У своїй заяві відповідач вказує на те, що після розлучення приймає участь у житті та утриманні дитини, проте, як зазначає сам відповідач, у провадженні суду знаходиться цивільна справа № 755/3415/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, тому, як вказує позивач, дане твердження суперечить доводам про допомогу своїй дитині. Також сторона позивача зауважує, що позов щодо повернення боргу було подано в кінці дії розписки, а відповідач за весь час, близько 5 років, так і не звернувся з проханням про відстрочення боргу, звернення з`явилося лише тоді, коли суд апеляційної інстанції підтвердив законність рішення, а виконавча служба відкрила провадження. Відповідач здоровий, не має відхилень, може мінімум стати на біржу праці, а в його віці і знайти будь-яку роботу. На думку сторони позивача, відповідач не навів достатньо аргументованих обставин для того, щоб суд ухвалив рішення про відстрочення виконання рішення.

12.08.2022 через електронну пошту Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява від представника заявника адвоката Патерилова В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів у порядку ч. 3 ст. 212 ЦПК України (передано на розгляд судді Гринчак О.І. після виходу з відпустки 17.08.2022).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/6196/21 від 17.08.2022 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Патерилова В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

У судове засідання 29.08.2022 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

26.08.2022 від представника ОСОБА_1 - адвоката Патерилова В.В. надійшло клопотання, в якому він повідомив суд, що представник на день розгляду заяви у місті Києві не перебуває через евакуацію в інше місце, прийняти участь у судовому засіданні не може; ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВСУ, також він особисто прийняти участь у судовому засіданні не може. Тому, з метою забезпечення прав відповідача, а також враховуючи військовий стан і службу відповідача в ВСУ, представник відповідача просить суд прийняти рішення про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15.11.2021 у справі № 754/6196/21 на один рік з дня постановлення відповідної ухвали.

29.08.2022 від представника ОСОБА_2 - адвоката Сороновича А.А. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якому також зазначається, що сторона позивача категорично проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення, аргументи були викладені в запереченні, при цьому, той факт, що відповідач мобілізований до ЗСУ не звільняє останнього від відповідальності за рішеннями судів України.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи та їх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15.11.2021 у справі №754/6196/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основний борг за розпискою у сумі 5000,00 доларів США, 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення у сумі 435,65 доларів США, судовий збір у сумі 1520,90 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.07.2022 у справі № 754/6196/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15.11.2021 залишено без змін.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначалося вище, у заяві про відстрочення виконання судового рішення ОСОБА_1 вказує, що він тимчасово не працює, є безробітним, не отримує жодних доходів, і, як батько, після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 приймає участь в утриманні дітей шляхом надання фінансової та іншої матеріальної допомоги. На підтвердження даної обставини відповідач надав лише копію трудової книжки та інформацію з сайту судової влади щодо справи № 755/3415/22.

Слід зауважити, що сам по собі факт того, що відповідач тимчасово не працював не є підставою для відстрочення виконання рішення. Доказів того, що матеріальний стан відповідача не дозволяє йому виконати зобов`язання, строк виконання якого настав ще в травні 2018 року, відповідачем не надано.

Також відповідач не надав доказів на підтвердження його доводів, що він бере участь в утриманні дітей шляхом надання фінансової та іншої матеріальної допомоги. Натомість, наявність у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва справи № 755/3415/22 щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, свідчить про протилежне.

Відповідач посилається на воєнний стан як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, проте і відповідач, і позивач знаходяться в однакових умовах, адже воєнний стан запроваджено на всій території України. Служба відповідача у ЗСУ може бути підставою для зупинення виконавчих дій за наявності підстав, визначених статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», а не підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Окрім того, згідно з вимогами заяви відповідач просить відстрочити виконання рішення протягом року з дня постановлення відповідної ухвали, тоді як приписи ч. 5 ст. 435 ЦПК України передбачають, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, тобто рішення від 25.11.2021.

Отже, відповідач не довів того, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 7 червня 2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine» від 15 жовтня 2009 року).

З огляду на зазначене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі № 754/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики немає.

Керуючись ст. 13, 81, 260, 261, 353, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі № 754/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК