ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/3873/20 Номер провадження 22-ц/814/2471/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко А.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Летючим Віктором Петровичем,

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2020 року, постановлене суддею Клименко А.М.,

у справі за позовом комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

в с т а н о в и в:

28.05.2020 КП «Жилкомсервіс» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що відповідачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1 та квартири в цьому ж будинку за АДРЕСА_2 , отже є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем на підставі публічного договору, опублікованому в газеті «Слобода» від 28.11.2006 №95/1 відповідно до Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач виконав вимоги чинного законодавства України, надававши відповідачам послуги, перелік яких, а також їх тарифи затверджені рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова» (зі змінами).

Відповідачі, як отримувачі таких послуг, зі скаргами щодо їх ненадання або неналежного надання до позивача не зверталися. Проте взяті на себе зобов`язання по їх оплаті не виконали, чим порушили умови публічного договору та вимоги законодавства, зокрема, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у зв`язку із чим утворилася заборгованість в розмірі 12 979,11 грн., заявлена позивачем до стягнення із відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.08.2020 позов КП «Жилкомсервіс» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 12 979,11 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Жилкомсервіс» судові витрати по справі в розмірі по 700,67 грн. із кожного.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що вимоги позивача до відповідачів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Летючий В.П., із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що позивач не надав доказів, що на час звернення в суд із цим позовом відповідачам належала АДРЕСА_2 , а надана товариством інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.02.2020 не містить інформації щодо власника майна.

Разом із цим, у 2001 році відповідачі приватизували зазначену квартиру та 19.07.2001 відчужили її на користь ДП «Сітек» компанії «Ай-Бі-Ем Текнікал Інтерчендж», що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., р.н.1957.

Копію указаного договору відповідач додає до апеляційної скарги та просить врахувати при постановленні рішення судом апеляційної інстанції. Надати такий доказ суду першої інстанції відповідач не мав можливості, тому що не був належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та постановлене судом рішення, про наявність якого йому стало відомо наприкінці жовтня 2021 року у зв`язку із проведенням виконавчих дій щодо його примусового виконання.

05.01.2022 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що у віданні КП «Жилкомсервіс» відсутня інформація про правовстановлюючі документи стосовно нового власника житла, а відповідачі, як його попередні власники, після сплати ними боргу, в порядку ст.1191 ЦК України мають право зворотної вимоги.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається Полтавським апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.04.2001, р.н. за № НОМЕР_1 . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»./а.с.23/

Відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відсутні, що підтверджується довідкою від 14.05.2020 №be11eebc-132f-44ce-93be-87096788bbef./а.с.20/

Із кожним громадянином м.Харкова шляхом офіційного публікування у спецвипуску газети «Слобода» №95/1 від 28.11.2006 тексту типового Договору про надання житлово-комунальних послуг, укладено договір про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами./а.с.11,12/

Рішенням виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 №1186 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова» визначено перелік послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків, а також їх тарифи./а.с.13,14/

Згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_2, о/р НОМЕР_3 ОСОБА_1 , за період із 01.03.2007 по 01.04.2020, усього: 15304,97 (-1033,554)./а.с.8-10/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, які ними не оплачуються, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає до стягнення в солідарному порядку.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується. При цьому враховує наступне.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Розділом ІІІ Главою 63 Цивільного кодексу України..

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача оплатити житлово-комунальні послуги кореспондується із їх, послуг, фактичним використанням. Таким чином факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-цвід 26.09.2018, №642/2858/16від 06.11.2019.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, погодившись із доводами позивача, прийняв до уваги надане ним свідоцтво про право власності відповідачів на житло № НОМЕР_2 від 13.04.2001, а саме: АДРЕСА_2 , та постановив до стягнення із них, як співвласників такого житла, заборгованість по його утриманню за період із 01.03.2017 по 01.04.2020.

У доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 заперечив належність йому та членам його родини на праві спільної сумісної власності указаного житла, надавши докази його відчуження, а саме копію договору купівлі-продажу від 19.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., р.н.1957.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач ОСОБА_1 обґрунтував неможливість своєчасного подання нового доказу, а саме, договору купівлі-продажу, тим, що він не був належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, у зв`язку із чим не зміг реалізувати належні йому процесуальні права та своєчасно надати докази, якими обґрунтовані його заперечення проти позову.

Із матеріалів справи убачається, що судова кореспонденція надсилалася відповідачам за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_3 та повернута без вручення адресатам із відміткою поштового відділення «за закінченням строку зберігання», «адресат відсутній»./а.с.36/ Оскільки фіксація отримання адресатом кореспонденції відсутня, зазначене не є належним повідомленням особи про дату судового засідання, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, проте пов`язує із цим не підстави застосування до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, а поважність пропуску строку на подання нового доказу, колегія суддів приймає його до уваги та надає оцінку в сукупності із іншими матеріалами справи.

За змістом договору купівлі-продажу від 19.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., за р.н.1957, убачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що діє за себе особисто та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради м.Харкова за №85/7 від 04.05.2001 р., що ніде не прописані, продали, а Дочірнє підприємство «Сітек» компанії «Ай-Бі-Ем Текнікал Інтерченж» купило квартиру АДРЕСА_2 ./а.с.50/

Таким чином позов КП «Житлокомсервіс», поданий в суд у травні 2020 року про стягнення заборгованості, нарахованої за період із 01.03.2007 по 01.04.2020 на оплату житлову-комунальних послуг по АДРЕСА_2 , заявлений до неналежних відповідачів, які відчужили право власності на житло у 2001 році, тобто до виникнення заборгованості.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (частина 1 статті 51 ЦПК України).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц).

Згідно висновку Верховного Суду, сформованого у справі №465/7405/17 від 27.10.2021, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів.

Таким чином, установивши, що суд першої інстанції порушив вимоги цивільно-процесуального законодавства, не повно з`ясував обставини справи та не залучив належного споживача житлово-комунальних послуг, який має відповідати за позовом у межах заявлених вимог як відповідач, апеляційний суд вбачає підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у позові з цих підстав.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного скасування із постановленням нового про відмову в задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача.

Згідно ст.141 ЦПК України із КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 153,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.3 ст.376,ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Летючим Віктором Петровичем, - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Стягнути із комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 3 153,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов