Справа № 724/688/22
Провадження № 2/724/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

за участі сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотин Чернівецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

13.04.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що 15 січня 1999 року позивач, зареєстрував шлюб із відповідачкою. Починаючи із 2000 року подружжя почало проживати та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який на той час належав брату відповідачки - ОСОБА_5 , а так як позивач ОСОБА_3 планував створити міцну сім`ю то одразу після реєстрації шлюбу почав поліпшувати умови їхнього проживання шляхом здійснення добудов на господарстві та ремонтних робіт будинку, який до початку їхнього проживання в ньому був у занедбаному стані, незважаючи на ту обставину що право власності на домогосподарство було на братові його дружини. Згодом у подружжя постало питання щодо вирішення статусу будинку, так як багато сил та коштів вже було затрачено на його поліпшення, а також подружжя планувало значно розбудувати будинок, оскільки у них вже народився син і потрібно було забезпечити йому належні умови проживання. А тому подружжя звернулось до власника будинку з проханням здійснити перереєстрацію належного йому домоволодіння на них. Звернувшись до нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюка В.А., нотаріус порадив, що так як попередній власник майна та дружина позивача являються родичами, то простіше й значно дешевше буде перереєструвати домоволодіння шляхом укладення договору дарування між братом та сестрою на що всі сторони погодились, після чого відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом від 06 квітня 2005 року, ОСОБА_5 подарував відповідачці ОСОБА_6 вищевказаний житловий будинок, глинобитний, житловою площею 32,00 кв.м., а також господарські та побутові будівлі й споруди, загальною вартістю 25861 грн. .

07 грудня 2021 року рішенням суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Причиною розпаду сім`ї стало те, що починаючи із 2010 року відповідачка почала систематично виїхати до Росії. За час перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спірний житловий будинок значно збільшився у вартості, як результат трудових та грошових витрат. У подружжя народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім та проживає в сусідньому селі в своєї співмешканки, участі в благоустрою будинку, веденні сільського господарства не бере, однак чинить всякого роду перешкоди у проживанні позивача в спірному господарстві, а саме в період перебування ОСОБА_3 на роботі та його відсутності, вимикає електропостачання до будинку та газ, щоб в будинку було холодно в зимовий період, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно нього, на що ним неодноразово було повідомлено поліцію, та навіть в подальшому суд притягував сина до адміністративної відповідальності.

Також, в період часу 2020-2021 років син ОСОБА_7 , маючи доступ до карткових рахунків позивача ОСОБА_3 , який було надано позивачу для проведення розрахунків за комунальні послуги, неодноразово привласнював грошові кошти позивача, шляхом перерахування на свій рахунок, чим заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 16275,50 грн. в результаті чого органом досудового розслідування 25.01.2022 року було зареєстровано кримінальне провадження № 0000013.

Представник позивача вказує, що протягом останніх років, відповідачка ОСОБА_4 неодноразово в телефонній розмові, а також через спільних знайомих, наголошувала, що як тільки розлучиться із позивачем ОСОБА_3 , то відразу вижене його з дому на вулицю, адже враховуючи що будинок їй подарував брат, то це майно не буде вважатися спільною сумісною власністю, й ОСОБА_3 не зможе на нього претендувати.

ОСОБА_4 самостійно відмовляється виготовити технічну документацію на вказаний житловий будинок, щоб він у відповідності до ст. 62 СК України не був визнаний судом об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як будинок за час шлюбу істотно збільшився у своїй вартості та розмірах.

Починаючи із 2001 року позивач ОСОБА_3 працював у Шировецькій ЗОШ, нині Шировецькому ліцеї Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області на різних посадах. У вільний від роботи час, а також на вихідні дні, позивач неофіційно підробляв у жителів села, брав участь в сезонних роботах. Додатково позивач ОСОБА_3 займався монтажем, підключенням та встановленням інтернету жителям с. Недобоївці, а також мешканцям сусідніх сіл. Дане працевлаштування хоча і було не офіційним, однак приносило чималий прибуток. Крім того, частину свого доходу, для утримання будинку та покращення житлових умов, позивач отримував із реалізації сільськогосподарської продукції на ринках області.

Також, для закінчення якісного ремонту будинок який потребував значну суму коштів у 2010 році позивачем ОСОБА_8 було прийнято рішення щодо продажу належного йому господарства в АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , а виручені із продажу грошові кошти було витрачено на облаштування спірного житлового будинку.

На підтвердження вищевикладеного, позивачем було укладено договір купівлі-продажу належного йому будинку, який було посвідчено приватним нотаріусом Масловською І.Ю.

Незважаючи на те що позивачем було зроблено якісний ремонт та добудову будинку в якому його сім`я могла проживати зі всіма зручностями, його дружина ОСОБА_4 встигла влаштувала своє особисте життя в Росії, й перебуває там по теперішній час, в той час, як благоустроєм і утриманням будинку займався фактично ОСОБА_3 , що здійснює й по теперішній час, так як даний будинок залишився єдиним місцем де він може проживати, так як будь-якого іншого майна позивач не має.

На даний час позивач ОСОБА_3 підтримує домогосподарство на високому рівні, в кімнатах прибрано, на кухні ввесь час чистота та приготовлена їжа, крім того у всіх кімнатах тепло, чисто та охайно. Щодо житлових умов, то спірний житловий будинок перебуває в належному стані із сучасним ремонтом, орієнтовною площею 100 кв.м. й житлові кімнати, кухня мебльована сучасними меблями, санвузол, 2 коридори, відповідні меблі житлових кімнат, опалення на газу та твердому паливі (дрова).

Даний житловий будинок набув такого вигляду завдяки довготривалим трудовим зусиллям позивача ОСОБА_3 , починаючи з 2000 року, тобто з того часу, як подружжя почало проживати в ньому. Зокрема, саме у 2000 році позивачем, за спільні кошти було збудовано навіс та піч з плитою, у 2003 році особистими зусиллями позивача було побудовано свинарник. Також, приблизно в 2003-2004 роках було придбано та встановлено за кошти подружжя огорожу на подвір`ї, а також браму та хвіртку з нержавіючої бляхи. Наступного року, а саме в 2005 році за спільні кошти подружжя, та за трудових зусиль в тому числі позивача було перекрито підвал.

Таким чином, позивачем, як членом подружжя приймалася безпосередня участь у проведенні будівельних робіт навіть ще до того часу, як ОСОБА_5 подарив даний будинок своїй сестрі ОСОБА_4 , тому частина результатів його праці є навіть на технічному плані будинку, а саме: навіс, свинарник, огорожа та ворота.

Після того, як брат ОСОБА_5 подарував своїй сестрі - відповідачці ОСОБА_4 спірний житловий будинок, а саме в 2006 році за спільні кошти господарство було газифіковано. У 2007 році за спільні кошти подружжя були придбані будівельні матеріали, а за особистої участі саме позивача було проведено цілий ряд ремонтних робіт всередині будинку.

Також, в 2009 році до подарованого житлового будинку було добудовано дві житлові кімнати, два холи, кухню та санвузол (ванна кімната, туалет), які в подальшому були облаштовані.

Таким чином, в результаті трудової діяльності позивача, а також найманих за спільні кошти подружжя робітників та придбаних будівельних матеріалів житловий будинок збільшився більш ніж вдвічі та становить вже більш ніж 100 кв.м.

В подальшому, після того як відповідачка ОСОБА_4 виїхала влаштовувати своє життя за кордоном, а саме в росії, позивач ОСОБА_3 не припиняв витрачати власні кошти та не шкодував своїх сил щодо покращення благоустрою будинку, який із року в рік ставав все сучаснішим та охайнішим.

Зокрема в 2012 році були придбані огорожа із бетонних плит, які були встановлені також за особистої трудової участі позивача.

У 2013 році особисто позивачем ОСОБА_3 було облаштовано водовідведення із будинку у викопану ним же в огороді канаву.

Того ж року, за участі позивача та допомоги знайомих односельчан було викопано нову криницю в огороді, придбано та встановлено бетонні кільця для води, а також бетонний дашок для криниці.

Крім того, в 2014 році, в той час як відповідачка влаштовувала своє життя за кордоном, позивачем було придбано та встановлено металопластикові вікна та двері в житловому будинку.

Наступного 2015 року позивачем було утеплено житловий будинок, а по утепленню виконано оздоблення із декоративної штукатурки типу «короїд».

В 2019 році ОСОБА_3 було зовсім перероблено захід в підвал. Того ж року, ним було придбано та встановлено котел на дровах.

У 2020 році за власні кошти позивачем було придбано бляху й інші матеріали, та за допомогою найманих працівників збудовано новий великий господарський ангар, а також навис для дров.

Крім всього вищенаведеного, позивачем було проведено цілий ряд бетонних робіт, так як по території господарства залляті з бетону доріжки, яких не було станом на 2005 рік.

А також було повністю проведене внутрішнє опорядження будинку, зроблено ремонт. В будинку були встановлені дерев`яні міжкімнатні двері, встановлено підлоту з ламінату та керамічної плитки. При цьому, житлові кімнати було оснащені меблями, санвузол - сантехнічними приборами, кухня - кухонними меблями, приборами та інвентарем.

Таким чином, за докладеними більш ніж на протязі двадцяти років зусиль як фінансових так і трудових, житловий глинобитний будинок, житловою площею 32,00 кв.м. набув більш сучасного вигляду, став утепленим із декоративною штукатуркою, а також значно збільшився в площі, більш ніж вдвічі, крім того, зовсім іншого вигляду набув не тільки будинок, але й саме господарство та господарські будівлі, однак вся праця позивача не є переконливою для членів його сім`ї, які намагаються всякими шляхами виселити його на вулицю та залишити ні з чим.

На підтвердження того, що спірний будинок, який був подарований у 2005 році відповідачці її братом, значно збільшився у вартості шляхом спільних трудових та грошових витрат свідчить висновок експертів від 31.03.2022 року. Вартість фактично виконаних будівельних робіт у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 916924,70 (дев`ятсот шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні сімдесят копійок) гри.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, будівельні матеріали, використані у процесі будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а визнання за ОСОБА_3 права власності на його 1/2 частки ні за яких умов не спричиняє правового наслідку у вигляді отримання таким майном (сукупністю будівельних матеріалів) статусу новоствореного майна, тому заявлені позовні вимоги не обґрунтовані приписами статті 376 ЦК України.

Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та визнати за позивачем право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частини будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 458462,35 - половина від 916924,70 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

19.05.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

В обґрунтування яких представник відповідача ОСОБА_2 зазначає, що позивач звертаючись до суду вказує на те, що під час проживання у спірному житловому будинку, будинок, який на праві приватної власності належить відповідачці, значно збільшився у вартості як результат трудових та грошових затрат сторін.

Зокрема вказував, що колишнім подружжям під час перебування у шлюбі, у спірному майні, яке належить на праві приватної власності відповідачці, було зроблено ремонт та самочинну добудову, а також його особистими зусиллями було побудовано свинарник, встановлено огорожу на подвір`ї, а також браму і хвіртку. Також посилається на те, що на даний час благоустроєм ті утриманням будинку займається фактично він, оскільки відповідачка перебуває за межами України, відповідно на даний час підгримує домогосподарство на високому рівні, вважає, що спірний житловий будинок набув такого вигляду завдяки його довготривалим трудовим зусилля з того моменту, коли сторони почали проживати в ньому. Крім того позивач стверджує, що у 2007 році за спільні кошти подружжя були придбав будівельні матеріали, а за особистої участі саме позивача було проведено цілий ряд ремонтних робіт всередині будинку.

Враховуючи наведене представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є надуманими та безпідставними, які суперечать нормам чинного законодавства а тому вважаю їх такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, дійсно, позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2021 року, що не заперечується відповідачкою.

Відповідачка також не заперечує, що у період з 2000 року відповідачка та її чоловік почали проживати та вели спільне господарство у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав брату відповідачки - ОСОБА_5 .

Однак, у період з 2000 року до 06 квітня 2006 року, а саме до моменту оформлення договору дарування вищевказаного житлового будинку на ОСОБА_4 , більшість ремонтних робіт у будинку було здійснено його власником - ОСОБА_5 .

В подальшому, перебуваючи у шлюбі та проживаючи спільно із позивачем у вищевказаному будинку, який після 2006 року належав відповідачці ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, сторонами продовжилися проводитися ремонтні роботи в будинку житлових умов.

Позивач ОСОБА_3 проживав у житловому будинку колишньої дружини та користувався житловим приміщенням з 2006 року. Ці обставини сторонами визнаються. Кошти за час спільного проживання були витрачені, зокрема позивачем ОСОБА_3 для ремонту та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї, що є обов`язком членів сім`ї власника житла.

Представник відповідача вважає, що матеріали цивільної справи жодних доказів істотного збільшення вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок здійснених щодо нього поліпшень та здійснення самочинної добудови не містять, а також не надано доказів того, що саме позивач приймав безпосередню участь у купівлі будівельних матеріалів.

Разом з тим, відповідачка стверджує, що основний об`єм ремонтних робіт спірного будинку проводився нею особисто за її кошти, оскільки вона більшість часу перебувала на заробітках за межами України, та відповідно отримані доходи зосереджувала на підтримання належного їй будинку у відповідному стані.

Також, у період до 2006 року, ремонтні роботи у будинку проводилися за власні кошти ОСОБА_5 , який на той час був його власником.

Наданий суду позивачем висновок експертів жодним чином не підтверджує факту істотного збільшення вартості спірного майна, оскільки перед експертами ставилося питання щодо визначення вартості фактично виконаних будівельних робіт у житловому будинку, тоді як згідно норм чинного законодавства факт істотного збільшення вартості майна можливе лише шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення.

Крім того, як зазначає позивач, для закінчення ремонту у будинку, у 2010 році ним було прийнято рішення про продаж належного йому господарства в АДРЕСА_2 , а виручені із продажу грошові кошти було витрачено на облаштування спірного будинку.

Однак вищевказаний факт спростовується рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2021 року про розірвання шлюбу між сторонами, яким встановлено, що починаючи з 2010 року подружні відносини між сторонами зіпсувалися, й відповідно шлюбно-сімейні відносини з 2010 року сторонами не підтримуються. Крім того вказаний будинок позивач подарував, а не продав.

У той же час позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності позивача на будівельні матеріали та фактично виконані будівельні роботи, які були використані в процесі будівництва добудови до житлового будинку, фактично зводяться до визнання права власності на самочинну добудову до будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1

Таким чином, в даному випадку вимоги позивача про визнання за ним права спільної сумісної власності на 1/2 частину будівельник матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт є безпідставними та необґрунтованими, оскільки здійснені роботи будинку є самочинним будівництвом, а визнання права власності на будівельні матеріали та фактично виконані будівельні роботи, використані для будівництва цих об`єктів є неправильно обраним способом захисту.

Звертаючись до суду із вищевказаною позовною вимогою, на підтвердження вартості будівельних матеріалів та фактично виконаних робіт у розмірі 916 924,70 грн., на 1/2 частину яких позивач просить визнати право власності, позивач надає відповідний Висновок експертів.

Зокрема, як вбачається із наданого суду Висновку експертів, перед експертами для дослідження ставилося питання про визначення ринкової вартості Фактично виконаних будівельних робіт із відновлювального ремонту спірного будинку, й відповідно експертом визначено суму 916 924,70 грн., як вартість фактично виконаних будівельних робіт у будинку.

Таким чином, позивачем надано суду Висновок експерта, який визначає вартість фактично виконаних будівельних робіт у будинку.

Однак, питання про визначення вартості саме будівельних матеріалів, які були використані в процесі здійснення ремонту та будівництва самочинної добудови, перед експертами не ставилося, а тому, ставлячи вимогу про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, позивачем не надано суду доказів вартості будівельних матеріалів та відповідно переліку будівельних матеріалів, які було використані в процесі будівництва.

Крім того, нормами чинного законодавства визначено можливість визнання права за особами тільки на будівельні матеріали та конструктивні елементи будинку, однак можливість визначення права власності на фактично виконані будівельні роботи, як просить позивач, вартість яких визначена Висновком експерта, не передбачено законом та суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на суть заявлених позовних вимог, представник відповідача вважає, що позовна вимога про визнання за ОСОБА_3 права спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частини будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 458462,35 грн. - половина від 916 924,70 грн., є безпідставною, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту й відповідно не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

30.05.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла відповідь (заперечення) на письмові пояснення.

В обґрунтування відповіді представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що представником відповідача в письмових поясненнях фактично не заперечується факт того, що позивач та відповідач проживали у спірному господарстві. Крім того, адвокатом не заперечується факт того, що позивачем ОСОБА_3 були витрачені грошові кошти для ремонту та реконструкції житла. Однак, адвокат Соник В.В. прийшов до помилкового висновку, що у розумінні ст. 156 ЖК України, позивачем кошти були витрачені саме для поліпшення житла та інтересів сім`ї, що нібито є обов`язком членів сім`ї власника житла.

Однак, як зазначалося у поданій до суду позовній заяві, що також не оспорюється та не спростовується у письмових поясненнях адвоката ОСОБА_2 , даний житловий будинок набув такого вигляду завдяки довготривалим трудовим зусиллям позивача ОСОБА_3 , починаючи з 2000 року, тобто з того часу, як подружжя почало проживати в ньому. Зокрема, саме у 2000 році позивачем ОСОБА_3 , за спільні кошти було збудовано навіс та піч з плитою, у 2003 році особистими зусиллями позивача було побудовано свинарник. Також, приблизно в 2003-2004 роках було придбано та встановлено за кошти подружжя огорожу на подвір`ї, а також браму та хвіртку з нержавіючої бляхи. Наступного року, а саме в 2005 році за спільні кошти подружжя, та за трудових зусиль в тому числі позивача було перекрито підвал.

Вищевказані обставини щодо покрашення домоволодіння завдяки трудовим зусиллям позивача ОСОБА_3 , а не його дружини, яка виїхала за кордон, де і влаштувала власне життя.

Представник позивача вказує, що позивачем були витрачені кошти та трудові зусилля на господарські будівель, зокрема: навісу з піччю та плитою - свинарника, а також встановлення огорожі, брами та хвіртки й перекриття підвалу.

Представник позивача вважає, що будь-якими належними та допустимими доказами, представником відповідача не було спростовано жоден факт щодо участі саме позивача ОСОБА_3 у проведенні наступних робіт:

- 2000 рік - побудова навісу та печі з плитою:

2003 рік - побудова свинарнику (виключно за особистих зусиль позивача):

- 2003-2004 роки - придбання та встановлення огорожі на подвір`ї, а також брами та хвіртки з нержавіючої сталі:

- 2005 рік - перекриття підвалу, який був у занедбаному стані:

2006 рік - проведення газифікації;

- 2007 рік - придбання будівельних матеріалів та цілого ряду ремонтних робіт всередині будинку;

- 2009 рік - добудова до подарованого відповідачу будинку двох житлових кімнат, двох холів, кухні та санвузлу (ванна кімната, туалеті які в подальшому були об лаштовані)

- 2012 рік - придбання огорожі із бетонних плит, які були встановлені також за особистої трудової участі позивача:

- 2013 рік - облаштування водовідведення із будинку у викопану ним же в огороді канаву;

- 2013 рік - саме позивачем за допомогою односельчан було викопано нову криницю в огороді, придбано та встановлено бетонні кільця для води, а також бетонний дашок для криниці;

- 2014 рік - саме позивачем було придбано та встановлено металопластикові вікна та двері в житловому будинку;

- 2015 рік - позивачем було утеплено житловий будинок, а по утепленню виконано оздоблення із декоративної штукатурки типу «короїд»;

- 2019 рік - перероблення заходу в підвал та встановлення котлу на дровах;

- 2020 рік - позивачем за власні кошти придбано бляху та інші матеріали, та за допомогою найманих працівників збудовано новий великий господарський ангар, а також навіс для дров.

Крім того, згідно договору дарування від 06 квітня 2005 року, вартість подарованого на той час житлового будинку, розміром 32,00 кв.м., а також господарських та побутових будівель і споруд на той час становила 25861 грн.,

При цьому, як вбачається із долученого до позовної заяви висновку експертів від 31.03.2022 року на даний час площа будинку становить 101,92 кв.м. (майже втричі більше, ніж у подарованого будинку), а також вартість фактично виконаних будівельних робіт у даному житловому будинку складає 916924,70 грн. (в багато разів більше ніж вартість подарованого будинку).

Зазначив, що в позивача ОСОБА_3 були відсутні жодні мотиви передачі ним в дар належного йому житлового будинку ОСОБА_9 , з якою вони зовсім не перебували у родинних відносинах, фактично він був проданий.

Представник позивача вказує, що ним все ж таки ставилося питання не тільки про вартість фактично виконаний будівельних робіт, але й про вартість будівельних матеріалів, обладнання тощо.

Так, в зазначеному висновку, експерти прийшли до висновку, що вартість будівельних робіт виконаних у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 складає 916924,70 грн.

При цьому, при визначені вартості фактично виконаних будівельних робіт у спірному будинку експертами було застосовано метод визначення вартості будівництва із застосуванням показників опосередкованої вартості спорудженого житла.

Тому, в ході поділу спільного сумісного майна подружжя, позивач справедливо претендує на 1/2 частини будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт у вказаній сумі, що не є перебільшенням та відповідає дійсності його довготривалої праці та зусиллям починаючи із 2000 року до моменту звернення з позовом до суду.

Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково та накладеного заборону вчинити дії щодо відчуження майна.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в судовому засідання 04.08.2022 року вказав, що підтримує позовну заяву в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов просив задовольнити та вказав, що позивач після укладення шлюбу проживав у спірному будинку, який на той час належав брату відповідача. За цей час будинок значно зріс у об`ємі та вартості. Це було здійснено за спільні кошти позивача. Висновком експерта було встановлено вартість будинкових робіт. Крім того вказав, що так як сторони проживали разом у шлюбі ніяких чеків вони не зберігали. У 2005 році брат відповідача подарував відповідачу спірний будинок. Будинкові роботи у спірному будинку проводилися до 2010 року та за спільні кошти. У 2020 році всі роботи по будинку були закінчено та у 2021 році шлюб між сторонами розірвано. Джерелом коштів позивача, які він використовував для ремонтних робіт були його доходи за місце роботи та під заробітки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що до дарування будинку відповідачу її брат робив всі ремонті роботи сам особисто. У зв`язку із проведенням ремонтних робіт будинок значно збільшився у розмірі. Основні покращення будинку відбулися до 2005 року та були зроблені братом відповідача, інші роботи після 2005 року були проведені разом подружжям. Крім того вказує, що дозволу на проведення робіт не було. Газофікація зареєстрована на відповідача. Вказує, що фактично шлюбні відносини припинилися ще в 2010 році. Також відповідачка працювала в амбулаторії та з нею проживав син, який її допомагав та надавав кошти на ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 житель с.Недобоївці Дністровського району Чернівецької області паспорт серія НОМЕР_1 в судовому засіданні 04.08.2022 року вказав, що була стара невелика хата на даний час зовсім інша. Сторони почали ремонт коли їх сину було приблизно 6 років. Спершу вони зробили одну кімнату, поліпшили вікна, поклеїли обої. Наступним було зроблено під навіс, піч у під навісі. Перекрили стелю між горищем та поверхом. Більше 20 років тому вони почали проживати у будинку, крім них ніхто в ньому не проживав. Брата відповідача ніколи не бачив там. Позивач працював у школі довгий час, потім у інтернет фірмі. Дружина позивача рідко була в будинку так як більше часу була в Москві на роботі. Вже декілька років як закінчилися будівельні роботи. З слів позивача свій житловий будинок в с.Чепоноси позивач продав та гроші, які отримав вклав в ремонт будинку. Свідок стверджує, що особисто бачив, як позивач працював в будинку.

Свідок ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с.Недобоївці Дністровського району Чернівецької області паспорт серія НОМЕР_2 в судовому засіданні 04.08.2022 року вказав, що приблизно років 20 тому подружжя почали будувати та здійснювати роботи щодо заливання площадки. Років 10 тому проводили бетонні роботи, позивач будував клітку для свиней. Особисто привозив майстра з ОСОБА_12 та у ввечері відвозив його назад. Позивач позичав перфоратора та проводив роботи по будинку. Відповідачка була на роботі в більшості по дому все робив позивач в день, а в ночі йшов на роботу в школу сторожем. Будинок спершу був старий в подальшому добудували. Зі слів позивача будинок позивач в с.Чепоноси продав. Брат відповідача ніякої участі в будівельних роботах не брав.

Свідок ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 житель с.Недобоївці Дністровського району Чернівецької області паспорт серія НОМЕР_3 в судовому засіданні 04.08.2022 року вказав, що приблизно років 20 тому подружжя почали жити в старій хаті. Розпочали все змінювати: ворота, забор, добудували пристройку для хати, перекрили погріб, викопали криницю, стіни обшили пінопластом та обштукатурили. На даний час будинок змінився. Позивач постійно працював біля будинку. Відповідача давно не бачив вона взагалі рідко приїжджала. Чи пересилала кошти відповідач позивачу свідку не відомо. Брата відповідача свідок не бачив. Позивач продав свій будинок в с.Чепоноси та за кошти купив автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 житель с.Недобоївці Дністровського району Чернівецької області паспорт № НОМЕР_4 в судовому засіданні 04.08.2022 року вказав, що 10 років тому вони разом з позивачем у нього в будинку робили опалення, ставили котел, заливали підлогу, робили теплу підлогу. З слів позивача це все було виконано за його кошти і дружини. Позивач працював в школі також додатково підпрацьовував. Відповідач працювала за кордоном. Бачив як вони копали колодязь, навіс робили, наймали працівників. Спірний будинок змінився став набагато кращим було зроблено ремонт всередині і зовні, добудували достройку, по площі будинок збільшився. Брата відповідача не знає.

Свідок ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 жителька м.Хотин Дністровського району Чернівецької області паспорт серія НОМЕР_5 в судовому засіданні 04.08.2022 року вказала, що бачила їх старе подвір`я у 2005 році та старий будинок. Років 4 тому бачила, що було зроблено ремонт, будинок дуже змінився в площі, повністю був перероблений, забор новий, криниця викопана. Позивач працював в школі, після школи підробляв. Більшість всього позивач робив за свої кошти, відповідач кошти не дає. Брата відповідача в будинку ніколи не бачила чи робив будь які роботи вона свідок не знає. Позивач свій будинок в с.Чепоноси продав тому, що потрібні були кошти на криницю. За кошти від проданого будинку купив автомобіль іншу частину коштів витратив на будівельні роботи. Будинок продав шляхом укладання договору дарування.

Згідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішення Хотинського районного суду Чернівецької області 07 грудня 2021 року справа № 724/1474/21 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Крім того встановлено, що між подружжям був зареєстрований шлюб 15.01.1999 року.

06 квітня 2005 року ОСОБА_5 (брат відповідача) подарував ОСОБА_16 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,50 га з якої 0,25 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для обслуговування будинку. Житловий будинок є глинобитний, житловою площею 32 кв.м. під літ. «А-1» літня кухня літ.»Б», сарай літ. «В,Г», навіс літ. «Д»,вбиральня літ. «Ж», погріб літ. «ПГ», огорожа № 1-3, криниця №4, замощення літ. «ІІ». Дарований будинок сторони оцінили в суму 25 861 грн. зазначене підтверджується договором дарування житлового будинку серія ВСА №973244, договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 571.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 40 кв.м. житловою площею 32 кв.м. літня кухня літ.»Б», сарай літ. «В,Г», навіс літ. «Д»,вбиральня літ. «Ж», погріб літ. «ПГ», огорожа № 1-3, криниця №4, замощення літ. «ІІ», будинок з пічним опаленням.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.04.2005 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності на цілу частку ОСОБА_16 на підставі договору дарування від 06.04.2005 року серія ВСА №973244.

З акту обстеження матеріально побутових умов ОСОБА_3 від 08.02.2022 року № 199 вбачається, що останній підтримує домогосподарство на високому рівні в кімнатах прибрано на кухні приготовлено обід, крім того всіх кімнатах тепло, чисто та охайно. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в належному стані із сучасним ремонтом, орієнтованою площею 100 кв.м., опалення газове та твердопаливне (дрова).

Відповідно до довідок Недобоївської сільської ради від 07.02.2022 року № 166 та № 167 ОСОБА_3 дійсно має склад сім`ї ОСОБА_4 та сина ОСОБА_7 власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює в опорному закладі освіти Шировецького ліцею Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, що підтверджується довідкою від 22.02.2022 року № 38 та копією трудової книжки серія НОМЕР_6 .

Листом КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації» від 02 лютого 2022 року № 24 повідомляється, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_16 на підставі договору дарування житлового будинку від 06.04.2005 року, а тому провести технічну інвентаризацію нерухомого майна за вище вказаною адресою може тільки власник майна.

Як вбачається з адвокатського запиту від 16.03.2022 року адвокатом Боднарюком В.І. зроблено запит в якому просить Чернівецький відділ Київського науко-дослідного інституту судових експертиз МЮ України провести експертизу з метою дослідження та надання відповідей на наступні запитання :

1) Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт із відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ?

2) Яка дійсна ринкова вартість фактично виконаних робіт із відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на час проведення експертизи?

3) Які будівельні матеріали, обладнання, тощо, в якій кількості були використані під час відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на час проведення експертизи та яка їх дійсна ринкова вартість на час проведення експертизи?

Листом Недобоївської сільської ради від 20.05.2022 року № 425 повідомляється, що при відвідуванні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 будинок закритий на замок. Ознак перебування людей, як в ньому так і на подвір`ї відсутні. З інформації, яка відома сільській раді ОСОБА_3 служить у ЗСУ, а його дружина перебуває за кордоном.

Листом приватного нотаріуса Масловської І.Ю. від 24 травня 2022 року № 61-01-16 повідомляється, що у 2010 році нотаріусом договору дарування купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 предметом якого був житловий будинок під АДРЕСА_3 посвідчено не було.

Як вбачається з матеріалів справи 26 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 був укладений договір дарування будинку за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором дарування житлового будинку (а.с.147). Договір посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 3580.

Відповідно до воєнного білету серія НК № 5398486 ОСОБА_3 призваний до Збройних Сил України з 15.03.2022 року. Проте він та його представник наполягали на розгляді справи та просили не зупиняти провадження.

Згідно до висновку експертів від 31.03.2022 року № 34/22-29/6334-6336/22-44 за результатами проведеної судової будівельної технічної експертизи за заявою адвоката Боднарюка В.І., який містить також фото таблиці, вбачається, що на вирішення судової будівельної технічної експертизи поставлено наступні питання:

1)Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт із відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ?

2) Яка дійсна ринкова вартість фактично виконаних робіт із відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ?

3) Які будівельні матеріали, обладнання, тощо, в якій кількості були використані під час відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ?

Щодо першого питання експерт вказав, що об`єкт дослідження є житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . Під час проведення візуально-інструментального обстеження об`єкта дослідження експертами виконано необхідні заміри та проведено фотофіксацію виконаних будівельних робіт. Провівши аналіз результатів проведеного обстеження та здійснивши необхідні розрахунки експерти встановлено, що після 2005 року в результати будівельних робіт площу будинку було збільшено на 61,87 кв.м. в рахунок створення додаткових житлових приміщень. Фактичний обсяг виконаних будівельних робіт включає: 1.Демонтажні роботи - неможливо встановити обсяг; 2. Влаштування буто-бетонних стрічкових фундаментів неможливо встановити обсяг; 3.Влаштування бетонної плити неможливо встановити обсяг; 4.Мурування стін і перегородок з шлакобетону неможливо встановити обсяг;5. Влаштування кроквяної скатної покрівлі неможливо встановити обсяг; 6.Покриття даху шифером кв. м. 186 ; 7.Влаштування перекриттів і дерев`яних балок кв. м. 61.87; 8.Утеплення зовнішніх стін пінополістиролом кв. м.142; 9.Оздоблення фасадів декоративною штукатуркою кв. м. 142; 10.Встановлення вікон з металопластикового профілю кв. м. 10,5; 11.Встановлення дверей зовнішніх кв. м. 5.9; 12. Влаштування цементних стяжок кв. м. 61,87; 12.Штукатурення стін і укосівкв.м.123,5; 13, Влаштування підвісних стель кв, м. 61,87; 14.Встановлення підвіконь м. пог. 8,3. 15.Поклейка шпалер кв. кв.м. 119,3. 17.Фарбування стін, стель і укосів кв. м. 51,1; 18Електромонтажні роботи неможливо встановити обсяг; 19.Сантехнічні роботи неможливо встановити обсяг; 20. Облицювання стін керамічною плиткою кв. м. 44,1; 21.Улаштування підлог з ламінату кв. м. 29,97; 22.Встановлення радіаторів опалення ШТ 4,0; 23.Встановлення опалювального котла газового шт. І; 24. Обвязка газового котла комплект 1; 25. Встановлення газового конвектора шт І; 26.Улаштування опалювальних печей шт. 1; 27. Встановлення дверей міжкімнатних дерев`яних шт. 5; 28.Укладання керамічної плитки на підлоги кв. м. 32.1; 29. Встановлення освітлювальних приборів шт. 6; 30.Установка розеток шт 14; 31Установка вимикачів електричних шт.7;32.Встановлення лічильника електричного шт. 1; 33.Встановлення унітазу шт. 1; 34.Встановлення біде шт. 1; 35.Встановлення змішувачів шт 1; 36. Встановлення умивальника шт.1;37.Встановлення ванни шт..1.

Стосовно другого питання експерт вказав, що на дослідження не надано договірних цін, а також кошторис або виконавчої документації у якій зазначаються кількісні і вартісні показники будівельних робіт виконаних на об`єкті.

Експерти прийшли до висновку, що вартість будівельних робіт виконаних у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 916 924,70 грн. (Дев`ятсот шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 70 копійок).

З приводу третього питання експерт вказав, що перелік та обсяги будівельних матеріалів та обладнання, що були використані під час проведення будівельних робіт у житловому будинку визначено виходячи зі встановлених обсягів цих робіт.

На дослідження не надано первинної звітної та виконавчої документації для того, що визначити фактичний обсяг деяких будівельних матеріалів та обладнання не вбачається можливим.

Орієнтовний перелік та обсяги будівельних матеріалів та обладнання, що були використані під час виконання будівельних робіт у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з наступного: 1. Бутове каміння неможливо встановити обсяг;2.Цемент неможливо встановити обсяг;3.Пісок неможливо встановити обсяг;4.Щебінь неможливо встановити обсяг;5. Шлакоблоки неможливо встановити обсяг; 6.Шифер кількість 186 кв.м.; 7.Деревяний брус неможливо встановити обсяг;8.Дошки дерев`яні неможливо встановити обсяг;9. Пінополістирол 142 кв.м..; 9.Клей для пінополістирол неможливо встановити обсяг; 10.Декоративна штукатурка типу короїд неможливо встановити обсяг; 11.Грунтовка для стін неможливо встановити обсяг; 12.Вікна і двері з метало пластикового профілю 14,1 кв.м.; 13.Двері дерев`яні внутрішні і зовнішні 10,1 кв.м.;15.Готовий цементний розчин неможливо встановити обсяг; 16.Розчин цементно вапняний неможливо встановити обсяг; 17.Гіпсокартон 48,77 кв.м.;18. Пластикова вагонка 13,1 кв.м.; 19.Профілі для монтажу гіпсокартону неможливо встановити обсяг;20.Підвіконня пластикові 8,3 м.пог.; 21. Шпалери вінілові 119,3 кв.м.; 22.Клей для шпалер неможливо встановити обсяг; 23.Фарба водоемульсійна неможливо встановити обсяг; 24. Керамічна плитка для стін 44,1 кв.м.; 25. Клей для плитки неможливо встановити обсяг; 26.Ламінат з підложкою 29,97 кв.м.; 27.Радіатори опалення 4 шт.; 28. Котел газовий 1шт.; 29. Конвектор газовий 1 шт.;30 Цегла термостійка неможливо встановити обсяг;31. Плитка термостійка для облицювання печей 10,4 кв.м.; 32.Керамічна плитка для підлоги 32,1 кв.м.; 33. Люстра 6 шт.; 34. Розетка електрична 14 шт.; 35.Вимикач електричний 7 шт.; 36. Лічильник електричний 1 шт.; 37. Унітаз компакт 1 шт.; 38. Біде керамічне 1 шт.; 39. Змішувач для ванн 1шт.; 40. Змішувач для умивальника 1 шт.; 41. Умивальник 1шт; 42.Ванна акрилова кутова 1 шт.; 43 Труби водо-газопровідні неможливо встановити обсяг; 44. Труби каналізаційні неможливо встановити обсяг; 45.проводи електричні неможливо встановити обсяг; 46. Фітинги сантехнічні неможливо встановити обсяг.

Вартість фактично виконаних будівельних робіт у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 916 924,70 грн. (Дев`ятсот шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 70 копійок). Орієнтовний перелік та обсяги будівельних матеріалів та обладнання, що були використані під час виконання будівельних робіт у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 наведені у таблиці 3 дослідницької частини.

Так, зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Згідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз частини першої статті 62 СК України свідчить, що визнання майна дружини, чоловіка за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя пов`язується із наявністю у сукупності двох умов:

1) істотність збільшення вартості майна. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя;

2) істотність збільшення вартості має бути пов`язана зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Істотність збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 331 Цивільного кодексу України ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації та з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю.

За позовом дружини, чоловіка, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Поняття ж самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України). Проте в окремих випадках стаття 376 ЦК України передбачає можливість визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Таким чином, поняття "об`єкт незавершеного будівництва" (частина третя статті 331 ЦК України) та "самочинно збудований об`єкт" (частина перша статті 376 ЦК України) мають різний правовий статус та відмінне законодавче регулювання.

Чинне законодавство передбачає можливість набуття особою за певних умов права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна за рішенням суду.

У той же час об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва чи його поділу не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини другої статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховую правовому позицію Верховного суду України від 24.03.2021 року справа № 161/17237/19 в якій суд вказав, що:

«у статті 62 СК України передбачено втручання у право особистої приватної власності. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості саме по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном».

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник ставили питання перед експертами, який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт із відновлюваного ремонту будинку, яка дійсна ринкова вартість фактично виконаних робіт із відновлюваного ремонту будинку та які будівельні матеріали, обладнання, тощо, в якій кількості були використані під час відновлюваного ремонту будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Питань щодо вартості будівельних матеріалів, які використанні під час ремонту будинку позивачем або його представником експертам не ставилося. Експертиза містить питання виключно щодо ринкової вартості фактично виконаних робіт.

Позивач не навів вартість будівельних матеріалів, вказує виключно вартість фактично виконаних робіт.

Однак просить суд визнати за ним право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частини будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 458462,35 грн.

Таким чином, визначено тільки вартість робіт, однак вказані роботи не можуть бути об`єктом розподілу частини витрат на будівельні матеріали.

Експертами ні у висновку від 31.03.2022 року № 34/22-29/6334-6336/22-44 ні в таблицях 2 та 3 дослідницької частини висновку не наведено вартість будівельних матеріалів, які використовувалися при здійснені ремонтних робіт.

Крім того, експерт зазначив, що на дослідження не надано первинної звітної та виконавчої документації для того, щоб визначити фактичний обсяг деяких будівельних матеріалів та обладнання.

Представником позивача та позивачем жодних клопотань про проведення додаткових експертиз чи будь яких інших експертиз суду не надано та в судовому засіданні не заявлялось.

Крім того, суд враховуючи позицію ВСУ від 24.03.2021 року справа № 161/17237/19 бере до уваги, що позивачем або його представником не вказано, істотність збільшення вартості майна та таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Позивачем не надано до суду доказів (квитанції, чеки, накладні) для порівняння та визначення істотного збільшення вартості майна на яку суму істотно збільшилася його вартість для встановлення затрат подружжя. Питання щодо істотного збільшення майна експертам також не ставилося.

Матеріали справи не містять доказів, документів коли саме і які будівельні матеріалами використовувалися та їх вартість.

Також, суд звертає увагу, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 до 06 квітня 2005 року був брат відповідачки ОСОБА_5 , однак позивач його як відповідача в справі не зазначає. Жодних вимог до нього не заявляє, залучити як співвідповідача не клопотав. Хоча стверджує, що роботи по будинку почалися ще з 2000 року, а саме було зроблено у 2000 році - побудова навісу та печі з плитою; 2003 році - побудова свинарнику (виключно за особистих зусиль позивача); 2003-2004 роки - придбання та встановлення огорожі на подвір`ї, а також брами та хвіртки з нержавіючої сталі; 2005 рік - перекриття підвалу, який був у занедбаному стані. Тобто рішення суду може вплинути на права та інтереси ОСОБА_5 , який не є стороною по справі.

Крім того, щодо твердження позивача про роботи в 2006-2007 році, а саме: 2006 рік -- проведення газифікації; 2007 рік - придбання будівельних матеріалів та цілого ряду ремонтних робіт всередині будинку. Належних та достатніх доказів щодо проведених робіт у 2006-2007 році позивачем до суду не надано.

Щодо будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належав позивачу та який був подарований 26 жовтня 2010 року ОСОБА_3 - ОСОБА_9 на підставі договору дарування. Доказів щодо продажу вище зазначеного будинку та отримання і витрачення виручених коштів за продаж будинку в ремонт будинку за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано.

Відповідно до статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, суд не бере до уваги доводи сторони позивача про те, що внаслідок його праці та вкладення коштів спірний будинок значно збільшився у своїй вартості після набуття його у власність відповідачем за договором дарування, а тому він претендує на відповідну частку в майні, оскільки жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування цих обставин суду надано не було. На обґрунтування своєї участі в поліпшенні спірного будинку позивач не надав суду жодних письмових доказів, зокрема первинних документів про придбання будівельних матеріалів, договорів про надання ремонтних послуг тощо.

Спірний будинок був набутий відповідачем у власність на підставі договору дарування, який ніким не оспорений та на день розгляду судом даної справи є чинним, враховуючи, що позивач не довів суду свою участь у поліпшенні спірного будинку, внаслідок чого його вартість значно збільшилася, то відсутні правові підстави для визнання вказаного будинку спільною сумісною власністю подружжя.

Засадничими приписами цивільного судочинства є змагальність і диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Враховуючи вище викладене, пояснення свідків суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Северянін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 60, 62, 70 СК України, ст. 331, 376 ЦК України, ст. 12, 13, 76-90, 141, 265, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ