Справа № 149/835/22
Провадження №2/149/321/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.2022 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Олійник І. С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Дем`янюк Людмила Анатоліївна про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Дем`янюк Людмила Анатоліївна про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить: земельна ділянка площею 0, 12 г для індивідуального садівництва; грошові вклади в ПАТ АБ "Укргазбанк"; 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли позивач, його мати ОСОБА_2 шляхом подання заяв про прийняття спадщини. Сестра позивача ОСОБА_4 спадщини після смерті батька не приймала. 07.05.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір про поділ спадщини, у відповідності до якого позивач успадкував земельну ділянку, а відповідач грошові вклади. Також після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , однак вона набула у власність за час перебування їх у шлюбі. 05.08.2021 відповідач на підставі договору дарування вищезазначену квартиру подарувала ОСОБА_4 . Оскільки спадщину після смерті батька прийняли позивач та відповідач ОСОБА_2 , позивач вважає, що частки в спадковому майні є рівними. За таких обставин позивач просить визнати частково недійсним договір дарування квартири та визнати за ним право власності на 1/4 вищезазначеної квартири.

Ухвалою суду від 02.06.2022 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

21.06.2022 від приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що під час укладення спадкового договору між позивачем та ОСОБА_2 був укладений в результаті вільного волевиявлення сторін. Договір був укладений на розподіл існуючого та зареєстрованого на момент укладення договору належного спадкодавцю майна. Жодного іншого спадкового майна ними заявлено не було. Саме тому 05.08.2021 приватним нотаріусом було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1 . При укладенні договору ОСОБА_3 було відомо про судовий порядок оформлення майна і всі наслідки з цим пов`язані, але ним ці вимоги не пред`являлись, а тому приватний нотаріус просить відмовити в задоволенні позову.

28.06.2022 на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_2 в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки між нею та позивачем було узгоджено порядок розподілу спадкового майна після смерті ОСОБА_5

10.08.2022 від позивача надійшли письмові пояснення в яких він просить не брати до уваги письмові пояснення приватного нотаріуса Дем`янюк Л. А. як неправдиві.

11.08.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Поворознюк Б. М. просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Дем`янюк Л. А. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та врахувати її письмові пояснення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 94) підтверджено, що 31.07.1964 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, прізвища подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (копія на а.с. 8) підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

07.05.2021 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадщини після смерті ОСОБА_5 (копія на а.с. 10) відповідно о якого ОСОБА_8 перейшла земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0335, а ОСОБА_2 перейшли грошові вклади в ПАТ АБ "Укргазбанк". Н підставі вказаного договору позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 (копія на а.с. 11).

05.08.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований приватним нотаріусом Дем`янюк Л. А. (копія на а.с. 82-83). Вказану квартиру згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2000 (копія на а.с. 84) ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_9 .

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що його покійному батьку ОСОБА_5 на час смерті належала Ѕ частка спірної квартири, що була набута батьком за час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 у розумінні ст. 60 СК України. На думку позивача, ця частка входить до спадкової маси, і підлягає спадкуванню на загальних підставах.

Суд при оцінці цього твердження враховує наступне.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована.

Спадкуванням згідно зі статтею 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином в даній справі підлягає з`ясуванню, чи існували у спадкодавця будь-які права на спірну квартиру станом на час його смерті, чи входили ці права до спадкової маси прав, а якщо так, то яким був їх обсяг.

В ході судового розгляду справи не встановлено, що між подружжям за життя ОСОБА_5 існував спір з приводу квартири АДРЕСА_1 . В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вказала, що квартиру придбала за кошти, які частково належали їй, а частково надали їй її ж батьки, покійний чоловік коштів на придбання не надавав, що не спростовано у встановленому порядку. При цьому в ході судового розгляду відповідач послідовно вказувала, що за таких обставин спірна квартира є її приватною власністю, договір на її придбання вона укладала особисто, і питання щодо долі належного їй на праві власності майна вона вирішує на власний розсуд, в тому числі шляхом дарування квартири доньці ОСОБА_10 . З матеріалів справи підтверджено, що право власності на спірну квартиру в цілому було зареєстровано за відповідачем до моменту укладення згаданого договору дарування.

Крім того, звертаючись з даним позовом до суду, позивач виходить із того, що частки його батьків у праві на квартиру були рівними. Однак суд зауважує, що вирішення питання про розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, згідно зі статтею 70 СК України, допускається у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В такому випадку частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За обставин даної справи не встановлено наявності спору між подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_2 щодо спірної квартири, в тому числі щодо визначення розміру часток у ній, фактично судом не встановлено, що ОСОБА_5 на час смерті мав будь-які майнові претензії на частку у квартирі, які могли б бути включені до спадкової маси його прав.

Крім того, суд звертає увагу, що однією з основних засад цивільного судочинства (ст. 3 ЦК України) є добросовісність. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року зробив правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину (доктрина venire contra factum proprium).

У постанові КЦС ВС від 7 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц застосування доктрини заборони суперечливої поведінки розширено на спори щодо спадкових відносин. Суд зробив висновок, що коли особа, яка має право на оспорення документа (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як пояснила у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , після смерті її чоловіка вони з дітьми досягли згоди щодо поділу спадщини. До успадкування залишилися належні чоловіку земельні ділянки та вклади у банках. При цьому від будь-яких прав на частку у майні покійного чоловіка як член подружжя відповідач ОСОБА_2 відмовилася у встановленому порядку, надавши відповідну заяву нотаріусу. Відповідач ОСОБА_4 відмовилася від права на спадщину після смерті батька в цілому згідно з заявою від 01.12.2020. Таким чином, сторони дійшли згоди про те, що позивач ОСОБА_3 отримує у спадок земельну ділянку площею 0,12 га, а відповідач ОСОБА_2 банківські вклади, про що було укладено нотаріально посвідчений договір від 07.05.2021. Таким чином, позивачу було достеменно відомо про склад і обсяг спадкового майна і коло спадкоємців, доказів оспорювання результатів оформлення спадщини після її оформлення сторонами суду не надано. Вказані пояснення в цілому є послідовними, логічними і підтверджуються дослідженими доказами.

Позивач, вказуючи у своїх письмових поясненнях на імовірну недобросовісність поведінки відповідача і третьої особи, не надає доказів на підтвердження оскарження таких дій, в тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів. Відтак суд вважає поведінку позивача у даній справі такою, що суперечить його попередній поведінці при оформленні права на спадщину після смерті батька.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 392, 1226, 1261 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.09.2022

Позивач ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 );

Відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 );

Відповідач ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 );

Третя особа Приватний нотаріус Дем`янюк Людмила Анатоліївна (м. Хмільник, просп. Свободи, 31).

Суддя Павлюк О. О.