Справа № 466/6014/21 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1025/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Василюка Ігоря Миколайовича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ЛКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 04 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова постановив ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/6805/19 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат, 3% річних та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.

02 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова постановив ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/1076/20 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, інфляційних втрат, 3% річних та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Це підтверджується довідками з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою 16 січня 2020 року за №35 ЛМКП «Львівтеплоенерго» та довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою 05 липня 2021 року за №1 ЛМКП «Львівтеплоенерго», в яких вказано, що відповідачі зареєстровані за цією адресою.

Відповідно до п.46 Постанови КМУ від 21.08.2019 р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором.

Відповідачам присвоєний особистий рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язань порушені права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк.

З урахуванням вищенаведеного, просили стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 : 26 951,01 грн. - заборгованість за послуги з ентралізованого опалення, 20 363,13 грн. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води, 1 006,39 грн. - інфляційні втрати, 3% річних - 803,61 грн., судовий збір - 2 270,00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , Львівське АТ «Ощадбанк», МФО 325796, - 26951 (двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 01 коп. - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 20363 (двадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 13 коп. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води, 1 006 (одна тисяча шість) грн. 39 коп. - інфляційні втрати, 3% річних - 803 (вісімсот три) грн. 61 коп., судовий збір - 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких звертається адвокат Василюк Ігор Миколайович про перегляд заочного рішення суду по справі за позовом ЛКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що і їхній квартирі прилади централізованого опалення відсутні, а тому відсутні підстави для нарахування заборгованості за послуги, споживачами яких відповідачі не були та яких відповідачі не отримували (і не отримують) взагалі.

Вказує, що зазначені обставини також підтверджується листом ОСББ «Арта» від 12.02.2019р. та актом, який складено 17 грудня 2019р. за участі уповноваженого представника позивача.

Також зазначає, що з метою забезпечення отримання послуг з теплопостачання квартири з ВАТ «Львівобленерго» укладено договір про приєднання до електричних мереж, розроблено технічні умови, а тому квартира має автономне опалення.

На думку скаржника, безпідставними є посилання суду першої інстанції на положення ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оскільки відповідачі не є користувачами послуг позивача відповідний договір з позивачем не було укладено.

Крім цього, звертає увагу суду, що при поданні позову позивачем не було враховано, що відповідачі не є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 16 вересня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Зазначене підтверджується довідками з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою 16 січня 2020 року за №35 ЛМКП «Львівтеплоенерго» та довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою 05 липня 2021 року за №1 ЛМКП «Львівтеплоенерго», в яких вказано, що відповідачі зареєстровані за цією адресою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово- комунальних послуг.

Відповідно до ст. 302 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Факт надання послуг виконавцем підтверджується Актом включення системи теплопостачання у будинок за 2018-2019 р.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що між позивачем та відповідачами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між Позивачем та Відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідачі ними користуються.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом (ст.20).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

26 грудня 2019 року відповідачам було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідачі лист отримали, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення.

Згідно з ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Згідно з п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тобто, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Обов`язок укласти договір приєднання відповідач не виконав, чим порушив п.1, п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2021 року у справі № 466/4228/21 (що набрало законної сили; копія є в матеріалах даної справи) встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 . Будинок АДРЕСА_1 забезпечується централізованою подачею опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4, було затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі - Порядок №4), котрий був чинним до 17 вересня 2019 року (набрання чинності Наказу Мінрегіонбуду 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води»).

Відповідно до п. 1.2 Порядку №4 для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж

Згідно з п. 2.1 Порядку №4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.2.1 Порядку № 4 при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.

Згідно з п. 2.3 Порядку №4 отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно- монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.5 Порядку №4, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.

Згідно з п. 2.6 Порядку №4 по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Єдиною умовою отримання споживачем права перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, є складання акту про відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, за наслідками проведення спеціалізованою монтажною організацією, яка реалізує проект, відповідних робіт, з наступним затвердженням акту міжвідомчою комісією.

Як встановлено судом, позивачкою чи попереднім власником квартири порядку відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання дотримано не було.

Згідно Опитувального листа споживача теплової енергії, складеного Державним інститутом проектування міст «Містпроект» на замовлення ОСББ «АРТА» в 2012 році, Опитувального листа споживача теплової енергії, складеного Державним інститутом проектування міст «Містпроект» на замовлення ОСББ «АРТА» в 2015 році та Опитувального листа споживача теплової енергії, складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСББ «АРТА» 07 лютого 2017 року, виготовлених на житловий будинок на АДРЕСА_1 інформація відносно відключення від мережі централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 відсутня.

Факт надання позивачу послуг з централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 стверджується Актами про включення системи теплопостачання від 22 жовтня 2014 року, від 11 жовтня 2016 року та від 22 жовтня 2018 року.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» дізналося про від`єднання квартири АДРЕСА_1 із заяви ОСОБА_7 , яка надійшла на ім`я Головного інженера ЛМКП «Львівтеплоенерго» 21 листопада 2019 року. До цього жодної інформації з даного приводу до відповідача не надходило.

17 грудня 2019 року працівниками було здійснено обстеження квартири та складено відповідний акт, де зазначено, що ця квартира на час обстеження не під`єднана до централізованого опалення, забезпечується опаленням від електричного котла, встановленого на горищі будинку. В акті вказано про відсутність проектної документації на влаштування індивідуального опалення.

Після цього на замовлення ОСББ «АРТА» ПП «ГАЗБУД» склало 02 березня 2020 року опитувальний лист споживача теплової енергії на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому вказано, що квартира АДРЕСА_1 має автономне опалення.

Відтак, з грудня 2019 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» припинило нарахування оплати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 .

Позивач оспорював факт отримання послуг від відповідача з 2014 по 2019 рік.

Однак, факт від`єднання від мережі централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 2014 року по 2019 рік в судовому засіданні не доведено.

Надані суду та досліджені докази підтверджують факт відсутності у квартирі централізованого опалення на час обстеження квартири 17 грудня 2019 року.

Відсутність акту про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, опитувальні листи за 2012, 2015, 2017 роки в яких нема відомостей про від`єднання квартири АДРЕСА_1 від централізованого опалення та гарячого водопостачання свідчать про те, що підстав не нараховувати плату за такі послуги у відповідача не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про списання безпідставно нарахованої заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Василюка Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.