Справа № 148/1371/21
Провадження № 22-ц/801/1485/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 рокуСправа № 148/1371/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Оніщука В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нападу собаки,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нападу собаки, мотивуючи його тим, що 24.01.2021 близько 20:00 год., коли вона поверталась з роботи, то проходила біля домогосподарства, належного ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 , де з під воріт раптово вискочив пес породи вівчарка, чорного окрасу, який належить власнику даного домогосподарства, та накинувся на неї, міцно вкусивши та тримавши за руку. Позивач намагалась вирватись та ледь спромоглася «відірвати» свою руку з-під зубів собаки. Не зважаючи на її крик, агресивна собака не відходила від неї та гарчала, намагаючись знову накинутись. Вівчарка знаходилась без супроводу її власником, поза місцем постійного утримання тварини, не мала спеціального поводка для вигулу та намордника. Позивач перебувала в шоковому стані, її трусив озноб, не могла навіть говорити, лише видавлювався крик.

В результаті цієї події позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді рваної рани. В закладі охорони здоров`я їй накладали шви, загоєння рани мало довготривалий характер, що підтверджується відповіддю КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» та відповіддю КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської міської ради, випискою із амбулаторної карти позивача від 24.06.2021, висновком експерта №12 від 05.02.2021.

Позивач звернулася із заявою до органів внутрішніх справ про притягнення відповідача до відповідальності.

За заявою позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000026 від 01.02.2021 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та проведено досудове розслідування.

В рамках проведеного досудового розслідування був проведений слідчий експеримент за участю потерпілої, про що складено протокол проведення слідчого експерименту від 19.02.2021; проведена судово-медична експертиза; проведена слідча дія пред`явлення для впізнання за фотознімками, про що складено протокол від 19.02.2021; допитані свідки, про що складені відповідні протоколи.

В результаті проведеного досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 покусав собака на кличку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , породи вівчарка, масть чорна, власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 24.02.2021.

Згідно підсумків висновку експерта №12 від 05.02.2021 у гр. ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді укушених ран в ділянці лівого передпліччя, дані тілесні ушкодження виникли від дії зубів тварини внаслідок укусу, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За приписами ст.128 КК України кримінальна відповідальність за цією статтею настає за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому кримінальне провадження № 000026 від 01.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України,

Разом з тим, відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення від 03.03.2021 серії ВАБ №369671, згідно якого 24.01.2021 о 20:10 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 неналежно утримував свою собаку породи німецька вівчарка, внаслідок чого собака вкусив ОСОБА_2 , чим наніс їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В результаті розгляду Тульчинським районним судом Вінницької області даного адміністративного матеріалу у справі №148/437/21 була винесена постанова від 14.05.2021, відповідно до якої, посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення не дотримано вимог КУпАП, та не вказано конкретних дій, які б могли інкримінуватись особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначених диспозицією статті 154 ч. 2 КУпАП, провадження у даній справі закрито.

Таким чином, в результаті неправильно складеного працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відповідач уникнув адміністративної відповідальності.

Разом з тим, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень позивачем саме через напад собаки належної відповідачу, що встановлено досудовим слідством у кримінальному провадженні № 000026 від 01.02.2021, позивач має право вимагати відшкодування майнової та моральної шкоди.

Так, позивач внаслідок нападу на неї собаки відповідача в результаті чого її здоров`ю завдана шкода, понесла витрати (збитки) на придбанні ліків та медичних препаратів у розмірі 1441,47 грн.

Також, для відновлення свого порушеного права, позивач потребувала правничої допомоги, яка їй надавалась при зверненні до правоохоронних органів та при розгляді в суді адміністративного матеріалу щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, в результаті чого, вона понесла витрати (збитки) пов`язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 7 000 грн, що підтверджено відповідними документами.

Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок нападу собаки, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з нападом тварини.

В результаті цієї події позивач дуже сильно злякалася і не спала кілька ночей через сильний біль руки. У позивача був дуже сильний емоційний стрес та шок. Позивача було госпіталізовано до Тульчинської ЦРЛ, де на місце укусу накладено шви, які зняті 05.02.2021. До цього стан здоров`я позивача погіршувався.

13.03.2021 болі не проходили, у зв`язку з чим позивач знову була змушена зверталась за медичною допомогою та весь цей час проходити курс лікування. Болі в руці відчуваються дотепер. Позивач ушкодженою рукою не може виконувати фізичну працю по домогосподарству та по роботі. Порушився нормальний хід її життя. Окрім того вона зазнала також вимушені зміни у зв`язку з відновленням своїх прав. Тепер позивач панічно боїться собак. Панічні атаки наступають кожного разу, коли позивач йде з роботи або на роботу та проходить біля домогосподарства відповідача. Позивач відчуває себе ущемлено, перебуває в депресії, настрій міняється дуже часто.

Всього цього не сталося б, якби собака бійцівської породи, яка є джерелом підвищеної небезпеки для оточуючих, був прив`язаний, і власник реагував на скарги людей та слідкував би за належним утримання тварини.

Відповідач компенсувати збитки відмовляється.

З урахуванням часу хвороби, тривалості страждань, спричиненого душевного та фізичного болю, порушення спокою, вимушених змін, погіршення стану здоров`я внаслідок тілесних ушкоджень та внаслідок перенесеного потрясіння, відмови відповідача вирішити ситуацію мирно, попросити вибачення та компенсувати причинену матеріальну шкоду, позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В зв`язку з даними обставинами позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки) у розмір 8 441,47 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, стягнути витрати на послуги адвоката в розмірі 5000 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 1 141,47 грн та моральну шкоду у розмірі 8000 грн, а всього 9 141,47 грн ( дев`ять тисяч сто сорок одну гривню 47 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 478,51 грн ( дві тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 51 копійку).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 450,10 грн (чотириста п`ятдесят гривень 10 копійок) судового збору.

Решту судових витрат по сплаті судового збору компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, у зв`язку з чим у її задоволені слід відмовити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до фотокопії постанови про закриття кримінального провадження від 24.02.2021 (а.с.20) вбачається, що до чергової частини Тульчинського РВП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_4 , про те, що 24.01.2021 біля 20.10 год. собака породи вівчарка, що належить її сусіду ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_4 , спричинила їй тілесні ушкодження.

01.02.2021 матеріали кримінального провадження було внесено до ЄРДР за №0000026 та розпочато кримінальне розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Відповідно до висновку №12 від 05.02.2021, виданого завідуючим Тульчинським відділенням Вінницького обласного бюро СМЕ Бондаренко Г.М., у ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді укушених ран в ділянці лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження виникли від дії зубів тварини внаслідок укусу, що могло бути в терміни і за обставин на які вказує обстежена, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до проведених слідчих дій, а саме: слідчого експерименту, пред`явлення для впізнання, допиту потерпілої ОСОБА_2 , було встановлено, що останню покусала собака на кличку "Блек", ІНФОРМАЦІЯ_2 породи вівчарка, масть чорна, власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідно до показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було встановлено, що собака на кличку "Блек", ІНФОРМАЦІЯ_2 породи вівчарка, масть чорна, власником якої є ОСОБА_1 , раніше неодноразово кидалась на людей та періодично ходить по вулиці Першотравневій, с. Кинашів, Тульчинського району, Вінницької області, без нагляду.

Ст. слідчим Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Ткаченком Д.Л. було встановлено, що оскільки ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких, в даному випадку відсутній склад злочину, передбаченого ст.128 КК України, а в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП, а тому кримінальне провадження №0000026 від 01.02.2021 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в даному діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Про вищевказані проведені слідчі дії також свідчать наявні в матеріалах справи фотокопії висновку експерта №12 від 01.02.2021 (а.с.10), протоколу проведення слідчого експерименту від 19.02.2021 (а.с.13-14), протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.02.2021 (а.с.15-16) протоколів допиту свідка від 19.02.2021 (а.с.17, 18, 19).

Згідно фотокопії довідки, виданої ОСОБА_1 Тульчинською районною державною лікарнею ветеринарної медицини 04.02.2021 №14 (а.с.11), собака віком 4 роки був щеплений проти сказу 27.04.2020.

Відповідно до фотокопії ветеринарного паспорту (а.с.12) в графі «ОПИС СОБАКИ/КОТА» зазначено: кличка собаки BLEK (Блек); дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ; стать чол.; порода вівчарка; масть чорна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що даний ветеринарний паспорт належить його собаці, а також те, що на фото, яке було пред`явлено позивачу для впізнання, зображено його собаку.

Згідно фотокопії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.05.2021 у справі №148/437/21 (а.с.21-22) вбачається, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 154 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.2 ст.154 КУпАП. Судом було встановлено, що посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення не дотримано вимог КУпАП, та не вказано конкретних дій, які б могли інкримінуватись особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначених диспозицією ч.2 ст.154 КУпАП.

Згідно фотокопії повідомлення КНП "Тульчинська ЦРЛ" Тульчинської міської ради Вінницької області від 29.06.2021 №817-01-11 (а.с.7), гр. ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_4 була доставлена каретою швидкої допомоги в приймальне відділення зі скаргами на укушену рану лівого передпліччя. Надана допомога: ПХО рани, асептична пов`язка, протиправцевий анатоксин 0,5 мл. Знаходилась на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні КНП "Тульчинська ЦРЛ" Тульчинської міської ради з 25.01.2021 по 10.02.2021 з приводу укушеної рани лівого передпліччя. Зі слів хворої була укушена сусідською собакою 24.01.2021 в АДРЕСА_1 . При огляді лівого передпліччя відмічена укушена рана розміром 3 х 1 см 28.01.2021 було виконано Ro лівого ліктьового суглобу в 2-х проекціях (№752). Призначена антибіотикотерапія, перев`язки рани з діоксидопем, компреси на основі димексиду, УЗД передпліччя.

Відповідно до фотокопії повідомлення КНП "ТМО" ВОЦЕМДМК ВОР" від 05.07.2021 №06/1569 (а.с.7), згідно аудіозаписів, зафіксованих системою архівації мовної інформації оперативно-диспетчерської служби Avaya Contact Recorder, 24.01.2021 в центральну оперативну диспетчерську до гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , надійшов виклик з приводу травматичних пошкоджень. Після прибуття бригади екстреної медичної допомоги пацієнтку було обстежено, встановлено попередній діагноз та надано відповідну медичну допомогу. О 20 год. 56 хв. гр. ОСОБА_2 госпіталізовано в КНП "Тульчинська ЦРЛ".

Згідно фотокопії карти виїзду бригади екстреної медичної допомоги №015869 (а.с.8) вбачається, що 24.01.2021 до гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 був здійснений виїзд бригади екстреної медичної допомоги та при обстеженні було виявлено укушену рану лівого передпліччя.

Відповідно до фотокопії виписки з амбулаторної картки ОСОБА_2 від 24.06.2021 (а.с. 9) вбачається, що в закладі охорони здоров`я 29.01.2021 ОСОБА_2 на рану було наложено кілька швів і хірургом було рекомендовано видати лікарняний лист та призначено лікування. 15.02.2021 шви було знято та продовжено лікування до 10.02.2021.

13.03.2021 хвора знову з`явилась на прийом до лікаря зі скаргами на болі в області укушеної рани, оніміння в лівій руці, головні болі, порушення сну та було призначено лікування.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що тілесні ушкодження, яких зазнала позивачка від укусу собаки відповідача, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача та з його вини, що виразилась у незабезпеченні останнім належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди здоров`ю позивачу. Разом з тим у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди сумі 7000 грн відмовлено, так як витрати, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги адвоката є такими, що понесені позивачем у зв`язку із реалізацією її процесуальних прав на досудовому розслідуванні та при розгляді адміністративної справи у суді. Такі витрати не є шкодою або збитками у розумінні положень цивільного законодавства, а тому вони мають стягуватись лише у провадженні у якому вони понесені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Частиною 2 та 8 ст. 9, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Рішенням 25 сесії 5-го скликання Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 20.06.2008 було затверджено Правила утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у м. Тульчині та перелік порід собак, визнаних як потенційно небезпечні, про що свідчить копія даного рішення (а.с.65).

Згідно п. 3.4., 4.1 Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними у місті Тульчині місце тримання тварин повинно забезпечити неможливість заподіяння шкоди третім особам внаслідок агресивної або непередбачувальної дії тварин (а.с. 66-70).

Особи, які утримують домашніх тварин зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей; тримати сторожових собак на прив`язі і спускати їх з прив`язі лише в закритих дворах з висотою огорожі, що виключає можливість втечі.

Відповідно до Переліку порід собак, визнаних як потенційно небезпечні вбачається, що різні види вівчарок містяться у ньому (а.с.71).

Таким чином на відповідача, як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, відповідно до наведеної правової норми, джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності. В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала.

Статтею 1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, згідно із ч.ч. 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України ). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювача шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що собака, яка покусала ОСОБА_6 , відноситься до породи "вівчарка". Вказана порода міститься у Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов`язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 №944.

Отже, відповідач на підставі ст.1187 ЦК України, повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок нападу собаки бійцівської породи.

Доводи апелянта про те, що не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 покусала саме його собака, колегія суддів сприймає критично, оскільки пояснення позивачки та наявні в матеріалах справи докази узгоджуються між собою, та свідчать про те, що на позивачку здійснила напад собака породи вівчарка чоловічої статі, чорної масті, кличка собаки BLEK (Блек), яка належить відповідачу ОСОБА_1 .

Так, в постанові ст. слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Ткаченка Д.Л. про закриття кримінального провадження від 24.02.2021 року, зазначено, що відповідно до слідчого експерименту, пред`явлення для впізнання за фотознімками, допиту потерпілої ОСОБА_2 , було встановлено, що ОСОБА_2 покусала собака на кличку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , породи вівчарка, масть чорна, власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

Вказану постанову ст. слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Ткаченка Д.Л. про закриття кримінального провадження від 24.02.2021 року ОСОБА_1 не оскаржував, що свідчить про те, що він не заперечував щодо встановлених слідчим обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Оніщук