Справа № 369/8793/21
Провадження № 2/369/1543/22
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до АТ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року та поновлення на роботі, мотивуючи вимоги тим, що трудові відносини позивача із відповідачем виникли у березні 2019 року, а із 19 серпня 2020 року позивач працювала начальником відділення зв`язку поштового Боярка. Сумлінно та старанно щодня виконувала свої обов`язки. 12 травня 2021 року позивач під тиском територіального менеджера АТ «Укрпошта» ОСОБА_3 написала заяву на звільнення яку направила пост-пакетом (внутрішня електронна пошта на підприємстві) № 163. Тиск щодо написання заяви на звільнення підтверджується перепискою між позивачем та ОСОБА_3 13 травня 2021 року пост-пакетом № 163 позивач направила заяву на відкликання своєї заяви про звільнення яку направляла 12 травня 2021 року. Однак, наказом АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року № 2966 позивача було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП з роботи 25 травня 2021 року. Наказ позивачу не надавався. Вважає, що зазначений наказ є протиправним та виданий із порушенням норм та положень трудового законодавства. Працівник, який написав заяву про звільнення за власним бажанням, має право будь-коли до закінчення двотижневого строку попередження відкликати свою заяву. Тобто позивач відкликав свою заяву наступного дня. Разом із вимогою про поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає задоволенню вимога про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 25 травня 2021 року по дату ухвалення судового рішення про поновлення на посаді, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням. Відповідно до розрахункового листа за квітень виплата склала 11199,31 грн., за березень виплата склала 16048,48 грн. Просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року № 2966;

зобов`язати АТ «Укрпошта» Київської міської дирекції поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВПЗ Боярка з 25 травня 2021 року;

зобов`язати АТ «Укрпошта» Київської міської дирекції нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 25 травня 2021 року по дату ухвалення судового рішення про поновлення на посаді, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням відповідно до постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати»;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ВПЗ Боярка, а також нарахування та виплати в межах суми за 1 місяць;

зобов`язати відшкодувати ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката;

судові витрати покласти на відповідача.

01 липня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року та поновлення на роботі було залишено без руху.

05 серпня 2021 року на адресу суду від представника позивав ОСОБА_2 надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої зазначив, що позивач уточнює свої позовні вимоги, шляхом викладення позовних вимог у наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати наказ АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року № 2966;

зобов`язати АТ «Укрпошта» Київської міської дирекції поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВПЗ Боярка з 25 травня 2021 року;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ВПЗ Боярка;

зобов`язати відшкодувати ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката;

судові витрати покласти на відповідача.

07 вересня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22 листопада 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

25 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач з 06 березня 2019 року розпочала працювати на посаді оператора поштового зв`язку 3 класу відділення поштового зв`язку (далі ВПЗ) Боярка 1 Центру поштового зв`язку (далі ЦПЗ) № 1 Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (наказ від 05 червня 2019 року № 957-п Філії). На підставі заяви від 17 серпня 2020 року позивача та наказу від 17 серпня 2020 року № 4328-п Філії з 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника ВПЗ Боярка 1 ЦПЗ № 1 Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта». 19 травня 2021 року до Філії надійшла заява ОСОБА_1 від 11 травня 2021 року з проханням звільнити її з роботи за згодою сторін з 25 травня 2021 року. До заяви не було додано жодних документів, з яких вбачались причини звільнення. Відповідач розглянувши заяву позивача від 11 травня 2021 року та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, не вбачаючи причин відмовити у задоволенні заяви, надав згоду на звільнення та видав наказ від 19 травня 2021 року № 2966-п про припинення трудового договору з ОСОБА_1 з 25 травня 2021 року. 25 травня 2021 року позивача було ознайомлено з наказом від 19 травня 2021 року № 2966-п про припинення трудового договору, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на наказі. Жодних заперечень щодо звільнення за угодою сторін, позивачка не висловлювала, додаткових заяв про відкликання заяви від 11 травня 2021 року не подавала. Відповідач категорично не погоджується та заперечує проти обставин викладених позивачем у позовній заяві. Між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір, про що свідчать накази від 05 червня 2019 року № 957-п та від 17 серпня 2020 року № 4328-п Філії. Позивач в позовній заяві зазначає, що вона 12 травня 2021 року написала заяву на звільнення, що не відповідає дійсності, оскільки заява на звільнення була написана відповідачем 11 травня 2021 року та отримана відповідачем 19 травня 2021 року, про що свідчить відмітка отримання. Крім того, позивач у своїй позовній заяві не зазначає обрану підставу для звільнення. Позивачем обрано підставі для звільнення «угода сторін», яка передбачає наявність згоди обох сторін на звільнення, працівника та роботодавця. Далі позивач посилається на те, що вона 13 травня 2021 року направила на адресу відповідача заяву на відізвання своєї заяви від 12 травня 2021 року, що також не відповідає дійсності. Відповідач не отримав заяви, на яку посилається позивач. Позовна заява не містить доказів, того що така заява була написана та направлялася на адресу відповідача. При ознайомленні позивача з наказом від 19 травня 2021 року № 2966-п про припинення трудового договору, остання жодних заперечень, щодо звільнення за угодою сторін, не висловлювала, додаткових заяв про відкликання заяви від 11 травня 2021 року не подавала. Сторони дійшли згоди, що позивач звільняється з роботи за угодою сторін з 25 травня 2021 року і у такому разі позивач не має права відкликати свою заяву про звільнення в односторонньому порядку. Така згода має бути двостороння, зі сторони роботодавця та працівника. Згоду на відкликання (анулювання) заяви про звільнення позивача, відповідач не надавав. Анулювання домовленості про звільнення за згодою сторін може мати місце лише при взаємній згоді на це роботодавця і працівника. Щодо інформації про наявність конфліктної ситуації з територіальним менеджером АТ «Укрпошта» ОСОБА_3 , яка стала нібито підставою для прийняття позивачкою рішення про припинення трудового договору. Дана інформація не відповідає дійсності та не підкріплена жодними доказами. Позивачка не зверталася до роботодавця з інформацією про наявність такого конфлікту та проханням його вирішити будь-яким запропонованим нею способом. Посилання на переписку у мобільному додатку Viber не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить жодних прив`язок до власника телефону, перебування власника номера телефону в трудових відносинах з роботодавцем, дати переписки, місця переписки, особи позивача, особи територіального менеджера ОСОБА_3 , теми листування. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відкрите судове засідання позивач та її представник не з`явилися, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У відкрите судове засідання представник відповідача Закаблуковський С.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України „Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06 березня 2019 року розпочала працювати на посаді оператора поштового зв`язку 2 класу відділення поштового зв`язку Боярка 1 Центру поштового зв`язку № 1 Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що підтверджується копією наказу Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» від 05 березня 2019 року № 957-п.

Згідно з копією наказу Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» від 17 серпня 2020 року № 4328-п ОСОБА_1 на підставі її заяви від 17 серпня 2020 року з 19 серпня 2020 року було переведено на посаду начальника ВПЗ Боярка 1 ЦПЗ № 1Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта».

Судом встановлено, що 11 травня 2021 року позивачем ОСОБА_1 на ім`я виконуючого обов`язки директора Акціонерного товариства «Укрпошта» було власноручно написано заяву з проханням звільнити останню з роботи за згодою сторін з 25 травня 2021 року. Дана заява містить особистий підпис ОСОБА_1 . Зазначена заява на звільнення від 11 травня 2021 року була отримана відповідачем 19 травня 2021 року, що підтверджується відміткою про отримання на заяві від 19 травня 2021 року.

Відповідно до копії наказу Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про припинення трудового договору № 2966-п від 19 травня 2021 року ОСОБА_1 25 травня 2021 року звільнено з посади начальника відділення зв`язку поштового ВПЗ Боярка 1 ЦПЗ № 1 на підставі п. 1ст. 36 КЗпП за згодою сторін та нараховано компенсацію за 33 календарних дні невикористаної щорічної відпустки, з них: за період з 06.03.2020 по 05.03.2021 - 27 календарних днів, за період з 06.03.2020 по 25.05.2021 - 6 календарних днів.

В день звільнення, 25 травня 2021 року, позивача ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про припинення трудового договору № 2966-п від 19 травня 2021 року, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на наказі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що 12 травня 2021 року нею під тиском територіального менеджера АТ «Укрпошта» ОСОБА_3 було написано заяву на звільнення, яку вона направила пост-пакетом (внутрішня електронна пошта на підприємстві) № 163. Тиск щодо написання заяви на звільнення підтверджується перепискою між позивачем та ОСОБА_3 13 травня 2021 року пост-пакетом № 163 позивач направила заяву на відкликання своєї заяви про звільнення яку направляла 12 травня 2021 року. На підтвердження даного факту в якості доказу додала до позовної заяви скріншот переписки у мобільному додатку Viber.

Однак, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нею було написано заяву про звільнення з посади саме 12 травня 2021 року, оскільки воно спростовується письмовими матеріалами справи, в яких міститься заява позивача на звільнення з посади із зазначенням дати «11.05.2021 року».

Суд не приймає до уваги і скріншот переписки у мобільному додатку Viber в якості належного та допустимого доказу, оскільки він не містить жодних прив`язок до власника телефону, перебування власника номера телефону в трудових відносинах з роботодавцем, дати переписки, місця переписки, особи позивача, особи територіального менеджера ОСОБА_3 та теми листування.

Судом встановлено, що в заяві позивача від 11 травня 2021 року зазначається, зокрема, наступне: «Прошу звільнити мене з роботи за згодою сторін 25 травня 2021 року».

Отже, на момент видачі наказу № 2966-п від 19 травня 2021 між роботодавцем та працівником було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору у визначену в заяві дату, а саме 25 травня 2021 року.

В свою чергу, між сторонами виник спір стосовно відсутності у позивача волевиявлення на звільнення за угодою сторін.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.

Згідно зі ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ст.36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що за домовленістю між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді в цьому власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 306/1425/17 (провадження № 61-31292св18), від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19), від 24 лютого 2021 року у справі № 591/2547/19 (провадження № 61-14186св20).

Отже, при розірванні трудового договору за угодою сторін, обов`язковою умовою є волевиявлення обох сторін трудового договору та додержання таких умов: сторони не мають претензій один до одного, сторони не повинні виконувати будь - які додаткові дії, між ними досягнута домовленість про дату і основу припинення відносин.

Так, написавши власноручно заяву від 11 травня 2021 року про звільнення 25 травня 2021 року за угодою сторін, позивач проявила своє волевиявлення щодо її звільнення з займаної посади.

Видавши 19 травня 2021 року наказ № 2966-п про звільнення ОСОБА_1 25 травня 2021 року, відповідач тим самим підтвердив згоду на звільнення позивача за угодою сторін. Зазначене свідчить, що між сторонами існувала домовленість щодо припинення трудового договору за взаємною згодою.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що позивач 13 травня 2021 року направляла на адресу відповідача заяву про відкликання своєї заяви про звільнення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним, що в момент видачі спірного наказу про звільнення волевиявлення позивача на припинення трудового договору було вільним, оскільки, як встановлено, 25 травня 2021 року позивач була ознайомлена під підпис з наказом № 2966-п від 19 травня 2021 року про припинення трудового договору та ніякої незгоди з цим наказом не виказувала, намірів продовжувати роботу не висловлювала.

Суду не надано належних і допустимих доказів того, що написання позивачем заяви про звільнення суперечило її волевиявленню та не було добровільним, а було вчинено під тиском відповідача, тоді, як стороною відповідача надано докази того, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за її власноруч написаною заявою, за її власним волевиявленням, на підставі п.1 ст.36 КЗпП, за відсутності будь-якого тиску з боку підприємства.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що доводи позивача про протиправне та незаконне звільнення є безпідставними, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача у сфері трудових правовідносин, то і вимоги, щодо визнання протиправним та скасування наказу Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про припинення трудового договору № 2966-п від 19 травня 2021 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулузадоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги.

На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст.21,36,235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Укрпошта» від 19 травня 2021 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача:Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції АТ «Укрпошта», , місцезнаходження:01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22.

Суддя: І.О. Фінагеєва