Дата документу 22.08.2022 Справа № 554/7234/22
Провадження № 2/554/3479/2022
УХВАЛА

іменем України

22 серпня 2022 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Андрієнко Г. В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфін» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтава-Агроальнс», ОСОБА_1 , третя особа Департамент з питань реєстрації про визнання права власності та поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся представник ТОВ «Комфін» директор Мороз С. Є. із позовною заявою до відповідачів ТОВ «Полтава-Агроальнс» та ОСОБА_1 , в якій просить визнати за ТОВ «Комфін» право власності на громадську будівлю (двоповерхову автостоянку відкритого типу) загальною площею 795,» кв. м. з контрольно-пропускним пунктом Б-1, загальною площею 10,8 кв. м.; замощення, № 1; підпірна стіна, № 2 у складі громадської будівлі (двоповерхова автостоянка відкритого типу) за адресою: АДРЕСА_1 .; поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер майна 37771483 про право власності на громадську будівлю (двоповерхова автостоянка відкритого типу) у складі будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на ті обставини, що 09 квітня 2009 року між ТОВ «Комфін» та АТ «Полтава-банк» було укладено договір № 1-04/09 про участь у фонді фінансування будівництва виду А. Забудовником по спорудженню об`єкта будівництва виступало Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому. 25 листопада 2011 року Інспекцією ДАБК у Полтавській області видано сертифікат відповідності № ПТ 000175 закінченого об`єкта будівництва. Управлінням ЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради було видано ТОВ «Комфін» як власнику свідоцтво від 14 листопада 2012 року про право власності в повному складі на громадську будівлю двоповерхову автостоянку відкритого типу, на підставі чого ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» за цим товариством було зареєстровано право власності на нерухоме майно, про що надано відповідний витяг з Реєстру від 20 листопада 2012 року. Відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених 26, 27 та 28 грудня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В. М. ТОВ «Комфін» було продано ПП «Полтава-Агроальнс» 33 машиномісць, про що зроблено відповідні записи. На момент звернення до суду позивачу відомо, що власником машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Кожне місце було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно і відчужено як окрема одиниця. Не проданою залишилася громадська будівля (двоповерхова автостоянка відкритого типу) загальною площею 795,2 кв. м. з контрольно-пропускним пунктом Б-1,загальною площею 10,8 кв. м., замощення, № 1 (в т. ч. покрівля: 14 місць для тимчасового хберігання автотранспорту); підпірна стіна, № 2 у складі громадської будівлі (вдоповерхова автомстоянка відкритого типу) за адресою: АДРЕСА_1 . Однак 22 липня 2022 року ТОВ «Комфін» стало відомо, що запис про право власності за ним на вказаний об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 10 травня 2013 року на підставі перенесення до новостворених об`єктів нерухомого майна. Тобто, на підставі відчуження машиномісць ПП «Полтава-Агроальнс», виходячи з того, що іншим особам на момент вилучення запису ТОВ «Комфін» машиномісця не відчужував. Позивач вважає вказане погашення (виключення) запису з Реєстру безпідставним та незаконним, крім того, воно було здійснено без відповідного рішення. Разом із тим, на сьогоднішній день поновити запис про право власності на майно неможливо, оскільки Реєстр закрито, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, вислів «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

При визначенні судової юрисдикції справи, тобто передбачених законом умов, за яких вона підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, слід виходити з характеру спірних правовідносин, суті прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернулась особа, заявлених вимог, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, критеріями розмежування юрисдикції, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року по справі № 911/488/18 господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за змістом частини першої якої господарські суди розглядають справи, у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (п. 1); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (п. 6); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15).

Як слідує із позовної заяви, вимоги ТОВ «Комфін» про визнання за ним права власності на громадську будівлю і поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності звернуті, зокрема, до ТОВ «Полтава-Агроальнс», що у свою чергу є господарюючим суб`єктом, якому ТОВ «Комфін» безпосередньо відчужувало нерухоме майно (машиномісця), через що відбулось перенесення до новостворених об`єктів нерухомого майна і на підставі чого 10 травня 2013 року погашено запис про право власності, позаяк іншим особам на момент вилучення запису таке майно не відчужувало; а також до фізичної особи ОСОБА_1 . Тим самим, у позовній заяві ставить під сумнів правильність порядку набуття права власності на спірне нерухоме майно.

Таким чином, за змістом позову, спір виник саме між юридичними особами ТОВ «Комфін» та ТОВ «Полтава-Агроальнс».

Тоді як у поданій позовній заяві представником ТОВ «Комфін» взагалі не обґрунтовано, яким чином залучена ним фізична особа порушує право власності позивача.

За таких обставин, включення до кола учасників справи ОСОБА_1 як відповідача, який зазначений у позові як фізична особа, і на теперішній час є власником об`єкта спірного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набока Ю. В., реєстровий № 252 (що не є предметом спору), на переконання суду, не змінює ні суб`єктного складу сторін, ані характеру спірних правовідносин та не змінює характеру цього спору.

Відтак, з урахуванням характеру спірних відносин, а також наявності відповідної норми закону, що прямо передбачає вирішення спору господарським судом, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Вказане повністю узгоджується зі статтею 2 ГПК України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

З урахуванням наведених норм процесуального права, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами у справі, пов`язані зі здійсненням господарської діяльності, а тому справа може бути розглянута господарським судом за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкриті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Крім того, позивачем при зверненні з вищевказаним позовом було надано платіжне доручення № 90 від 02 серпня 2022 року про сплату судового збору за подачу позовної заяви до суду в сумі 10866,85 грн.

Тому, суд вважає на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути позивачу судовий збір у розмірі 10866,85 грн., що був сплачений ним при подачі позову.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфін» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтава-Агроальнс», ОСОБА_1 , третя особа Департамент з питань реєстрації про визнання права власності та поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Роз`яснити позивачу його право звернення з даним позовом до господарського суду, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Полтава Полтавської області, повернути платнику ТОВ «Комфін», , місцезнаходження: вул. Європейська, буд. 146а, м. Полтава; судовий збір у розмірі 10866,85 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 85 копійок), що був сплачений відповідно до платіжного доручення № 90 від 02 серпня 2022 року, банк платника АТ «Полтава-банк», на р/р UA0016716 , отримувач: ГУК у Полт.обл/Шевченків р-н//22030101, код отримувача: 38019510, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку: 899998; призначення платежу: *;101; 30830238;Судовий зібр, за позовом ТОВ «Конфін»; Октябрській районний суд м. Полтави без ПДВ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. В. Андрієнко