КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/547/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до апеляційного суду із заявою про роз`ясненнясудового рішення, обґрунтовуючи її тим, що постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 грудня 2019 року по 17 лютого 2021 року у розмірі 241 100,88 грн. Однак, зі змісту другого абзацу резолютивної частини цього судового рішення є незрозумілим чи підлягають відрахуванню суми податків і зборів відповідно до вимог Податкового кодексу України із призначеної позивачу суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У зв`язку з наведеним, заявник просив роз`яснити другий абзац резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі № 757/66553/19-ц в частині обов`язку КП «Київтеплоенерго» відрахування із присудженої ОСОБА_1 суми стягнення у розмірі 241 100,88 грн обов`язкових платежів (податків і зборів).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року заяву КП «Київтеплоенерго» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме:подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Також21 липня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва направлено судовий запит про витребування матеріалів цивільної справи № 757/66553/19-ц, які надійшли до Київського апеляційного суду 14 вересня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року заяву про роз`яснення судового рішення прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням її учасників.

Заперечення (відзив) позивача на заяву про роз`яснення судового рішення до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та зміст судового рішення, яке заявник просить роз`яснити, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Частиною другою статті 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Судом встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Київтеплоенерго» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в КП «Київтеплоенерго» на посаді начальника відділу попередніх перевірок та розслідувань департаменту безпеки виробничих підрозділів дирекції безпеки з дати звільнення 10 грудня 2019 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго»про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатом нового розгляду справи 15 червня 2022 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго»про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнив.

Апеляційний суд постанов стягнути з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 грудня 2019 року по 17 лютого 2021 року у розмірі 241 100,88 грн, а також вирішив питання розподілу судових витрат.

Звертаючись із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року, КП «Київтеплоенерго» зазначило, що зміст другого абзацу резолютивної частини цього судового рішення (хоча насправді третій абзац) є незрозумілим для нього в тому, чи підлягають відрахуванню суми податків і зборів відповідно до вимог ПК України із призначеної позивачу суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно із статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Роз`яснене може бути судове рішення, яке підлягає виконанню й таке виконання неможливе без відповідного роз`яснення його змісту. Роз`ясненню підлягає рішення суду, яке має виконуватися як у добровільному порядку, так і примусово.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові від 22 вересня 2021 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та передаючи справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказала, що установивши, що позивач був незаконно звільнений, апеляційний суд не врахував положень частини другої статті 235 КЗпП України, при цьому не роз`яснив позивачу право заявляти клопотання про витребування у відповідача документів про розмір заробітної плати за останні 2 місяці перед звільненням, не зважаючи на те, що саме на суд відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України покладено обов`язок прийняти рішення про виплату незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні означених сум.Беручи до уваги необхідність врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 754/16470/19 (провадження № 61-14242св20) колегія суддів вважала, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині по суті спору ухвалена без дотриманням норм процесуального і матеріального права.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційний суд, застосувавши відповідні норми матеріального і процесуального, наведені у постанові від 15 червня 2022 року, виходив з наступного.

Жодною із сторін не були представлені письмові докази заробітної плати ОСОБА_1 , яку він отримував на роботі в КП «Київтеплоенерго», працюючи на посаді начальника відділу попередніх перевірок та розслідувань департаменту безпеки виробничих підрозділів дирекції безпеки до дати свого звільнення, тобто до 10 грудня 2019 року.

Під час нового апеляційного розгляду справи представник позивача - адвокат Воротинцев Є.В. подав клопотання про витребування у КП «Київтеплоенерго» доказів щодо розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 за жовтень і листопад 2019 року.

В судовому засіданні 8 грудня 2021 року за участі представників сторін, в тому числі представника відповідача - Стукалової Г.В., апеляційній суд постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, якою задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язав КП «Київтеплоенерго» подати (надіслати) до наступного судового засідання документи (довідку, розрахунковий лист, платіжну відомість) про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці роботи на підприємстві перед звільненням, а саме: за жовтень і листопад 2019 року, у зв`язку з чим по справі було оголошено перерву.

Однак, до початку судового розгляду справи 16 лютого 2022 року, тобто більше ніж протягом двох місяців, відповідач без поважних причин не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та не надав витребуваних в судовому порядку у нього доказів, надіславши лише в день судового засідання на електронну адресу суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, яке визнане судом необґрунтованим. В судовому засіданні 16 лютого 2022 року по справі було оголошено перерву у зв`язку не поданням КП «Київтеплоенерго» витребуваних у нього доказів.

17 лютого 2022 року на поштову адресу КП «Київтеплоенерго» було направлено судовий запит з вимогою невідкладно і не пізніше 1 березня 2022 року на виконання ухвали суду подати (надіслати) на адресу Київського апеляційного суду витребувані документи про розмір заробітної плати позивача за останні два місяці роботи на перед звільненням.

Вказаний лист був вручений уповноваженому представнику відповідача 6 квітня 2022 року, про що свідчило повернуте до суду апеляційної інстанції рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Утім, письмові докази, що мають значення для справи, відповідач до початку і в судовому засіданні 15 червня 2022 року не надав, як і не вказав причини неможливості подати докази, витребувані судом.

Врахувавши положення статті 84 ЦПК України, апеляційний суд встановив, що КП «Київтеплоенерго» на адвокатський запит представника позивача - адвоката Поповича К. О. від 1 березня 2021 року надавало відповідь № 28АУ/02/1у/3/1426 від 31 березня 2021 року, в якій зазначено, що середньомісячна заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні останніх двох місяців ОСОБА_1 , що передували звільненню, становила 35 024,79 грн.

Оскільки матеріали справи не містили інших доказів доходу позивача під час перебування на посаді начальника відділу попередніх перевірок та розслідувань департаменту безпеки виробничих підрозділів дирекції безпеки КП «Київтеплоенерго» і такі докази не здобуто в ході розгляду справи через ненадання їх стороною відповідача, то колегія суддів вважала за необхідне покласти в основу свого судового рішення вказану вище інформацію щодо середньомісячного розміру заробітної платиОСОБА_1 за останні два місяці роботи на підприємстві перед звільненням, а саме: за жовтень і листопад 2019 року.

З урахуванням положень частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» і Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, колегія суддів відзначила, що середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці роботи у відповідача перед звільненням, а саме: за жовтень та листопад 2019 рокускладає: 814, 53 грн (35 024,79 грн / 45 робочих днів у вказаних місяцях).

Виходячи з цього розміру середньоденної заробітної плати позивача, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з КП «Київтеплоенерго» у зв`язку з незаконним звільненням ОСОБА_1 , який слід рахувати з 10 грудня 2019 року по 17 лютого 2021 року, тобто дня ухвалення рішення про поновлення на роботі, становить: 241 100,88 грн (814,53 грн х 296 робочих днів за весь період вимушеного прогулу).

Таким чином, зміст постанови апеляційного суду відповідає вимогам статті 382 ЦПК України, зокрема: в мотивувальній частині постанови чітко зазначені мотиви та підстави для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах заявлених вимог і заперечень проти них, а також згідно доказів, поданих сторонами з урахуванням процесуальної поведінки відповідача; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини; вказані норми чинного законодавства із зазначенням назви закону (кодексу), статей і їх частин, якими керувався суд при вирішенні даного питання.

Наразі ж КП «Київтеплоенерго» бажає, щоб суд апеляційної інстанції роз`яснив резолютивну частину постанови, оскільки йому незрозуміло чи підлягають відрахуванню суми податків і зборів відповідно до ПК України із призначеної позивачу суми стягнення, проте сам же заявник під час розгляду справи по суті спору не надав на виконання ухвали суду первинні документи (довідку, розрахунковий лист, платіжну відомість) про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці роботи на підприємстві перед звільненням.

Тобто, за змістом заяви про роз`яснення судового рішення, КП «Київтеплоенерго» фактично подало дану заяву з метою зменшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка була присуджена до стягнення з нього на користь ОСОБА_1 на підставі відповіді на адвокатський запит представника позивача, в якій йшлося лише про те, що середньомісячна заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні останніх двох місяців ОСОБА_1 , що передували звільненню, становила 35 024,79 грн.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Із положень статті 271 ЦПК України вбачається, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснюючи судове рішення, суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до суті рішення та не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових відомостей, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання, суд відмовляє у роз`ясненні рішення (див. ухвали Великої Палати Верховного Суду від 9 липня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 14 травня 2019 року у справі № 904/2529/18).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 6 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Однак, зі змісту заяви КП «Київтеплоенерго» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі № 757/66553/19-ц та поставленому у ньому питанні, вбачається, що вони фактично стосуються роз`яснення мотивів ухваленого судом апеляційної інстанції судового рішення і направлені на зміни способу і порядку його примусового виконання.

Отже, наведені у заяві про роз`яснення судового рішення обставини не містять визначених процесуальним законом підстав для його додаткового роз`яснення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав, визначених статтею 271 ЦПК України, для роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі № 757/66553/19-ц, його мотивувальна та резолютивна частини викладені чітко, конкретно та зрозуміло, порушенні заявником питання роз`яснення не потребують, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статями 271, 368, 381 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі № 757/66553/19-ц відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко