Номер провадження: 22-ц/813/300/22
Справа № 520/50/15-ц
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року про залишення без задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі № 520/50/15-ц з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», посилаючись на укладений між сторонами 06.02.2018 року договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року скасувати та задовольнити його заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі № 520/50/15-ц з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у зобов`язанні за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 06.09.2022 року на 14.00 годину, сторони до суду не з`явились, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції не подавали.

05.09.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта.

Того ж дня, 05.09.2022 року директор з питань стягнення проблемної заборгованості ТОВ «Глобал Спліт» Петренко М.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що ТОВ «Глобал Спліт» не отримувало апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 року.

Однак, згідно рекомендованого повідомлення, ТОВ «Глобал Спліт» отримало копію апеляційної скарги разом з судовою повісткою з викликом до суду на 06.09.2022 року на 14.00 годину ще 14.02.2022 року (а.с.131).

Направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» містить обґрунтування причин незгоди апелянта з ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 року та від 14 травня 2019 року, в якій по тексту скарги апелянт допустив помилки в датах оскаржуваних ухвал, які вподальшому ним були виправлені. Однак вказані помилки не впливають на зміст та обґрунтування апеляційної скарги, з тексту якої зрозуміло, що апелянт оскаржує ухвали суду від 04.03.2021 року та від 14 травня 2019 року.

За таких обставин, причин для відкладення розгляду справи, з підстав наведених ТОВ «Глобал Спліт» колегія суддів не вбачає.

Від інших учасників справи заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумність строку розгляду апеляційної скарги на процесуальну ухвалу, та відсутність обмежень для учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Залишаючи без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, предметом стягнення якого є заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.05.2019 року здійснено заміну стягувача виконавчого провадження по справі №520/50/15-ц з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» без визначення по якому кредитному договору здійснено заміну, то вважається, що правонаступником стягувача за двома кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року є ТОВ «Глобал Спліт».

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» була стягнута заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року в загальному розмірі 5 686,59 грн. Цим же рішенням, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» була стягнута заборгованість за іншим кредитним договором - №IKAPNUAG.39443.001 від 25.05.2012 року в загальному розмірі 78 955,68 грн. у солідарному порядку.

Таким чином, предметом стягнення у виконавчому провадженні є заборгованість за двома кредитними договорами: №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року та №IKAPNUAG.39443.001 від 25.05.2012 року.

06.02.2018 року, ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступило право вимоги за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що підтверджується договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 103, протоколом електронного аукціону, платіжним дорученням про оплату вартості кредитного портфелю у розмірі 1 664 000 грн. та витягом до договору (а.с.04-06, 08).

Таким чином, з моменту підписання та виконання договору відступлення прав вимоги № 103 від 06.02.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права первісного кредитора ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» у зобов`язанні за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року та може бути замінений, як його правонаступник.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що право вимоги за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року набуло ТОВ «Глобал Спліт»,а зміст ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2019 року незважаючи на відсутність певної конкретизації зобов`язання за яким здійснено заміну стягувача, разом з тим достеменно не свідчить, що заміна стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» відбулася саме у зобов`язанні за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року.

В свою чергу, суд першої інстанції дане питання належним чином не з`ясував, не уточнив і, як слідство, прийшов до передчасного і помилкового висновку про неможливість заміни стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у зобов`язанні за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року з посиланням на те, що заміна стягувача за цим договором вже здійснена з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт».

Таким чином, перешкод для здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у зобов`язанні за кредитним договором №ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року не має.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та замінити стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у зобов`язанні за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 березня 2021 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні по справі № 520/50/15-ц з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () у зобов`язанні за кредитним договором № ICKGMCUI.39443.005 від 01.06.2012 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 16.09.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова