ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/349/22

провадження № 22-ц/4809/720/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Шевченко І.М. від 11 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 квітня 2021 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Зазначила, що з 2021 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, дочка проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення та до її повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2022 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 січня 2022 року та до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема вказує, що його належним чином не було повідомлено про розгляд справи, що позбавило можливості подати ним відзив на позовну заяву про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, з яким він не погоджується, оскільки отримує дохід який не є сталим, має на утриманні непрацездатну матір. При цьому вказав, що він хоч і не живе з дочкою, але приймає участь у її утриманні, надає їй кошти на її потреби, купляє речі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно із частиною другою статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи здійснюється відповідно до вимог статей 128-132 ЦПК України.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За правилами частини першої статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2022 року відкрито провадження у даній справи та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.03.2022 о 09 год. 10 хв.

Згідно відповіді на запит до УДМС України в Кіровоградській області, ОСОБА_1 зареєстрований з 22.10.1997 року за адресою АДРЕСА_1 /а.с.16/. Однак судова повістка була направлена за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить поштовий конверт, який повернутий суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.23/.

15.03.2022 розгляд справи було відкладено на 11.04.2022, у зв`язку з неявкою сторін /а.с.25/. Проте будь-яких викликів та повідомлень сторін про розгляд справи на 11.04.2022 матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що 21 квітня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб /а.с.6/. Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого 04.07.2012 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 01 липня 2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.5/.

Неповнолітня дочка сторін проживає разом з матір`ю, що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_1 працює у Виробничому підрозділі служби колії Знам`янська дистанція захисних лісонасаджень регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді лісоруба 6 розряду, та з листопада 2021 року по квітень 2022 року отримав заробітну плату в розмірі 71090,61 грн. /а.с. 48/

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу заробітку, при цьому не обґрунтувала у позовній заяві вказаний розмір аліментів.

Враховуючи те, що відповідач має сталий дохід, проживає разом зі своєю непрацездатною матір`ю, а також - принцип рівності батьків в утриманні дитини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за подання якої відповідачем було сплачено 1488,60 грн. судового збору, а позов частковому задоволенню за падання якого судовий збір складає 992,40 грн та стягується з відповідача в дохід держави, а тому різницю в сумі 496,20 грн. відповідачу компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. від 11 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 січня 2022 року та до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовий збір в розмірі 496,20 грн. компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич