Справа №461/2129/15-к
пр № 4-с/464/12/22
У Х В А Л А

30 серпня 2022 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Масник Ю.М.,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 29.08.2022 звернувся в суд із даною скаргою.

Розглянувши матеріали скарги, приходжу до такого висновку.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить визнати дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Масник Ю.М. у ВП №59251815 неправомірними, щодо прийняття останнім постанов про накладення арешту в порядку виконання вироку Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2018 року, який змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 19.04.2019 та постановою Верховного Суду від 17.12.2019, та яким його засуджено за ч.3 ст.27, ч.1 ст.14, п.6, п.11 ч.2 ст.115 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Тобто, в даному випадку ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження (боржник), оскаржує законність дій державного виконавця, пов`язаних з виконанням судового рішення, ухваленого за правилами КПК України, в частині конфіскації майна, як додаткового покарання.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Частиною другою статті 384 цього Кодексу передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, право на звернення із скаргою в порядку цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеною нормою закону не встановлено порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні вироку суду. Відсутнє і посилання на можливість такого оскарження за правилами ЦПК України.

Разом з тим частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ця норма узгоджується з правилами адміністративної юрисдикції, передбаченими ч.1 ст.19 КАС України, згідно з якою до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки у даному випадку стороною виконавчого провадження - боржником ОСОБА_1 оскаржуються дії державного виконавця відносно прийняття постанов про накладення арешту у виконавчому провадженні №59251815 щодо виконання вироку суду у частині конфіскації майна, а законами України не встановлено іншого порядку оскарження цих дій, відтак даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки правило статті 181 КАС України є універсальним.

Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №586/77/17 (пр.№14-556цс18).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене вище, оскільки дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак слід відмовити у відкритті провадження за даною скаргою та роз`яснити заявнику його право звернення за захистом порушених прав в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Масник Ю.М.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право звернення до суду за захистом своїх порушених прав в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Теслюк Д.Ю.