Справа № 462/3050/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

встановив:

28 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6290,58 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у розмірі 1044,50 грн. та судові витрати у розмірі 10916,40 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 26 вересня 2019 року, о 21 год. 00 хв., у м. Львові по вул. Керамічна, 16 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився відповідач ОСОБА_2 , та «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Згідно з постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі №465/6296/19, відповідач ОСОБА_2 26 вересня 2019 року о 21:00 год. керуючи транспортним засобом «RENUALT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львові, вул. Керамічна, 16, рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками. Крім цього, ОСОБА_2 , будучи учасником вищевказаної пригоди, залишив місце події, не повідомивши працівників поліції. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі №465/6296/19, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 27 грудня 2018 року між АТ «Страхова компанія «АРКС» (попередня назва АТ «Страхова компанія «АХА Страхування») та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №379316а8зга, згідно з умовами якого було застраховано відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 . АТ «СК «АРКС» визнала дорожньо - транспорту пригоду, яка мала місце 26 вересня 2019 року страховим випадком, та звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із претензією про виплату страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 7028,66 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» визнала дорожньо - транспорту пригоду, яка мала місце 26 вересня 2019 року страховим випадком та здійснила виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 6290,58 грн. 21 жовтня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

18 липня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

12 серпня 2022 року відповідач подав до суду письмовий відзив /а.с.74-78/, у якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що згідно з постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі №465/6296/19 його вини не було встановлено судом, а справу закрито за ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що ним було завдано шкоди автомобілю «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відтак позов не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат у розмірі 10916,40 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, зазначає, що сума є завищеною та не відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності.

15 серпня 2022 року ухвалою суду витребувано для огляду в Франківського районного суду м.Львова адміністративну справу №465/6296/19 (провадження №3/465/396/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124, 122-4 КУпАП та продовжено строк розгляду справи на термін не більше тридцяти днів з дня надходження до суду адміністративної справи №465/6296/19 з Франківського районного суду м.Львова.

30 серпня 2022 року до суду з Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали адміністративної справи № 465/6296/19 /а.с.87/.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративної справи № 465/6296/19, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 грудня 2018 року між АТ «Страхова компанія «АРКС» (попередня назва АТ «Страхова компанія «АХА Страхування») та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №379316а8зга, згідно з умовами якого було застраховано відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с.21,27-34/.

26 вересня 2019 року о 21:00 год., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «RENUALT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львові, вул. Керамічна, 16, рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками. Крім цього, ОСОБА_2 , будучи учасником вищевказаної пригоди, залишив місце події, не повідомивши працівників поліції.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі № 465/6296/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП /а.с.15/.

З мотивувальної частини постанови Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року, убачається, що в діях ОСОБА_2 , наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124 та 122-4 КУпАП, дії останнього вірно кваліфіковані, оскільки останній порушив правила дорожнього руху, що призвело до матеріальних збитків, одразу після цього останній залишив місце події і не повідомив орган чи підрозділ поліції, його вина повністю доведена зібраними по справі матеріалами, зокрема, схемою місця ДТП, іншими зібраними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, з огляду на те, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі № 465/6296/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 порушив пункти 2.3б, 2.10а, 10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 124, 122-4 КУпАП, а отже ці обставини не потребують доказування, що свідчить про протиправність дій та вину відповідача ОСОБА_2 в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між наявною шкодою і протиправним діянням її заподіювача.

З наведеного убачається, що при розгляді вказаної справи суд прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 вересня 2019 року.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 в апеляційному порядку вказану постанову Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року про закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП (з нереабілітуючих підстав) не оскаржував, а відтак погодився з висновками встановленими нею.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 убачається, що автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 /а.с.43/.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи № 465/6296/19, за кермом автомобіля «RENUALT», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26 вересня 2019 року у м. Львові по вул. Керамічна, 16 знаходився ОСОБА_2

24 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з умовами якого було застраховано відповідальність водія транспортного засобу «RENUALT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується полісом №106198813 /а.с.5,6/

26 вересня 2019 року до АТ «Страхова компанія «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорного засобу звернулася потерпіла ОСОБА_3 /а.с.37/.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування у справі №1.003.19.0018023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 7028,66 грн. /а.с.25/.

За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування та зібраних документів АТ «Страхова компанія «АРКС» було прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, про що 21 жовтня 2019 року було складено страховий акт № ARX2507895, відповідно до якого, страхове відшкодування становить 7028,66 грн. /а.с.23-24/.

Відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту АТ «Страхова компанія «АРКС» відшкодувало ОСОБА_3 витрати на ремонт автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на загальну суму 7028,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ «Укрсиббанк» №606808 від 22 жовтня 2019 року /а.с.26/.

07 квітня 2020 року АТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» із претензією про виплату страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 7028,66 грн. /38/.

За результатами розгляду заяви АТ «Страхова компанія «АРКС» про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, про що 11 червня 2020 року було складено страховий акт № 2026862-1 за Полісом №106198813 від 24 березня 2019 року, страхове відшкодування становить 6290,58 грн. /а.с.46/.

11 червня 2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування АТ «Страхова компанія «АРКС» в розмірі 6290,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ «Правекс Банк» №15694 від 11 червня 2020 року /а.с.47/.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розмір завданої шкоди ОСОБА_3 на суму 6290,58 грн.

21 жовтня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /а.с.48-51/.

Відповідно до п.10.1 Договору про відступлення права вимоги №21/10/2021 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином /відступлення права вимоги/.

Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Як убачається з постанови Франківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року у справі №465/6296/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення).

Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Верховний Суд у постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 зазначив, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

З огляду на те, що судом закрито провадження у справі саме з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а не у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, що сталася 26 вересня 2019 року є доведена.

За таких обставин, суд вважає некоректними твердження відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Беручи до уваги, що відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної покинув місце події, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що відповідно до вимог діючого законодавства страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, чим і скористався позивач.

Зі змісту позову убачається, що з метою досудового врегулювання спору Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було направлено на адресу відповідача акт (вимогу) №2026862-1 про відшкодування збитків в порядку регресу /а.с.56,57/, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 набула права регресної вимоги до відповідача, а відтак з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 слід стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 суму грошових коштів в розмірі 6290,58грн., яка була виплачена ПрАТ «СК «ВУСО» на користь АТ «Страхова компанія «АРКС».

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1044,50 грн. та судових витрат у розмірі 10916,40 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи убачається, що 10 лютого 2021 року між адвокатом Мазуренко С.С. та замовником ФОП ОСОБА_1 , укладений Договір про надання правової (правничої) допомоги №17 /а.с.59-60/.

11 січня 2022 року між адвокатом Мазуренко С.С. та замовником ФОП ОСОБА_1 , також була укладена Додаткова угода №1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №17 від 10 лютого 2021 року, відповідно до якої виконавець в 2022 року надав замовнику юридичні послуги, а саме вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції на суму 992,40 грн.; підготовка та відправка адвокатських запитів на суму 992,40 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 4962 грн.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду на суму 992,40 грн.; підготовка заяви, клопотання до суду в межах провадження справи на суму 496,20 грн.; представництво інтересів позивача у суді стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої ОСОБА_2 на суму 2481 грн. /а.с.61/.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З Додаткової угоди №1 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №17 від 10 лютого 2021 року, убачається, що вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції адвокатом Мазуренко С.С. вартістю 992,40 грн. становила 2 години, що є фактично підготовкою позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Підготовка заяви, клопотання до суду в межах провадження справи адвокатом Мазуренко С.С. вартістю 496,20 грн. становила 0,5 год., проте адвокатом до матеріалів справи не долучено жодного клопотання чи заяви.

Представництво інтересів позивача у суді стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої ОСОБА_2 адвокатом Мазуренко С.С. вартістю 2481 грн. становила 1 годину, проте справа розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відтак адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях.

Окрім цього, судові витрати у розмірі 10916,40 грн. на професійну правничу допомогу є неспівмірні із ціною позову.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, ціни позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.

Представник позивача при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. /а.с.65/.

Окрім цього, представником позивача сплачено 52,10 грн. судового збору за виготовлення копій у справі №465/6296/19 /а.с.19/.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн.

Щодо стягнення з відповідача 52,10 грн. судового збору за виготовлення адвокатом Мазуренко С.С. копій у справі №465/6296/19, суд зазначає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки вищевказані витрати не пов`язані безпосередньо з наданням правової допомоги у даній цивільній справі.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн. /а.с.65/, а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., тобто, всього слід стягнути судових витрат на загальну суму - 5992,40 грн. (992,40 грн. + 5000 грн.).

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6290 (шість тисяч двісті дев`яносто) грн. 58 коп. суми сплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 992 гривень 40 коп. судового збору та 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути на суму 5992 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_5 ).

Суддя:

Оригінал рішення.