ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5341/20 Номер провадження 22-ц/814/2565/22Головуючий у 1-й інстанції Проценко Л.Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.

секретар Клименко Я.О.,

з участю представника Харківської міської ради Марченко М.С., представника позивачки адвоката Букіна О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргоюХарківської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 08 жовтня 2021 року, постановлену суддею Проценко Л.Г.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом,

в с т а н о в и в:

19.10.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із дідом ОСОБА_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто у період із 01 березня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що у вказаний період проживала спільно з дідом у квартирі АДРЕСА_1 , допомагала у побуті, приготуванні їжі, прибирала в квартирі та купувала ліки, а також за дорученням матері сплачувала комунальні послуги.

Після смерті відкрилася спадщина, що складається із 2/3 частин зазначеної квартири. Його спадкоємець за законом першої черги дочка ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, спадщину не прийняла та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Вона, позивачка, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадкування.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з дідом має для неї юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих майнових прав, а саме, отримання спадкового майна після смерті діда.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08.10.2021 позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) понад п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 01 березня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_2 .

Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення районного суду вмотивовано тим, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ведення спільного бюджету та господарства і наявність взаємних прав та обов`язків між ними понад 5 років за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується письмовими доказами, а саме відповідями на адвокатські запити №881/0/532-20 від 04.09.2020 КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» та №1599/0/520-20 від 04.09.2020 КНП «Міська поліклініка № 24», а також №01-38/372 від 07.09.2020 Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №18 про отримання Атестату з відзнакою про повну загальну середню освіту серія НОМЕР_1 від 31.05.2014 р., що зазначено в книзі обліку і видачі свідоцтв та додатків до свідоцтв про базову загальну середню освіту. Окрім того, факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад 5 років, а також щодо місця навчання позивача та місця її обслуговування у лікарських установах за адресою спадкової квартири підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також особистими показами позивачки.

Враховуючи викладене, суд також задовольнив позовні вимоги в частині визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 на підставі ст.1264 ЦК України.

Відповідач Харківська міська рада подала апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилаючись на недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, та на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження проживання ОСОБА_1 разом із померлим ОСОБА_2 однією сім`єю в розумінні ст.3 СК України та ст.1264 ЦК України. Заперечує належність доказів, наданих позивачем, а саме, довідки КП «Міська клінічна лікарня №19» та довідки Харківської спеціалізованої школи I-III ступенів №18 Харківської міської ради, оскільки вказані документи не містять відповідної інформації щодо предмета доказування.

Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №129/2115/15-ц, вважає, що допитані у суді першої інстанції свідки не можуть становити єдину основу доказування у цивільній справі і цей спосіб доказування не може бути покладено в судове рішення без іншого документального підтвердження.

Звертає увагу, що позивач фактично є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї матері у порядку статті 1266 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 , яка була спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та не здійснила оформлення спадщини після смерті батька. Її позов про надання додаткового строку для прийняття спадщини ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.12.2017 по справі №642/2474/17ц залишено без розгляду.

Повідомляє, що постановою Харківського апеляційного суду від 17.03.2021 по справі №642/4161/19, в якій ОСОБА_1 має процесуальний статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та просить визнати її спадкоємицею четвертої черги, рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30.09.2021 змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову третьої особи. Суд першої інстанції безпідставно не розглядав заявлене міською радою клопотання про зупинення провадження у справі, що є порушенням норми процесуального права.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 08.10.2021./а.с.193/

10.02.2022 представник позивача адвокат Букін О.С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти її доводів, наполягаючи на законності та обґрунтованості судового рішення. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити./а.с.203-206/

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

У суді апеляційної інстанції представник міської ради підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні. Представник позивачки проти апеляційної скарги заперечив з підстав та мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_6 , що підтверджується: свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 ; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_9 і ОСОБА_8 (після шлюбу ОСОБА_10 ), свідоцтвом про народження ОСОБА_1 /а.с.9,14,15,98,99/

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ./а.с.16/

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та на 2/3 частини вказаної квартири відкрилася спадщина./а.с.17,13/

Позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки квартири від 29.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. в реєстрі №5654. У цілому квартира складається з однієї кімнати житловою площею 16,2 кв.м. Із 03.12.2019 ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному житлі./а.с.10,11/

ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивачки та дочкою спадкодавця ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прийнявши спадщину./а.с.20,21/

22.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Васікової Л.Є. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_6 , однак постановою нотаріуса №536/02-31 від 22.10.2019 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця./а.с.102/

Згідно інформації, викладеної КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19, №881/0/532-20 від 04.09.2020 на адвокатський запит, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно запису в ф112/о (історія розвитку дитини) знаходилася під наглядом КНП «МДКЛ №19» ХМР з народження та мешкала за адресою АДРЕСА_3 , а 20.12.1996р. вибула за адресою: АДРЕСА_4 та повторно прибула в район обслуговування КНП 25.12.1997р. і мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . В останнє на прийомі була 09.09.2008р./а.с.22,23/

Згідно відповіді ХСШ І-ІІІ ступенів №18 ХМР від 07.09.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчалась у школі з 29.08.2003р. по 31.05.2012р. та закінчила 9 класів. Адреса зарахування до першого класу школи АДРЕСА_3 . Із копії запису з книги обліку і видачі свідоцтв та додатків до свідоцтв про базову загальну середню освіту вбачається, що вона отримала освіту та атестат з відзнакою саме в цій школі./а.с.24-27/

На адвокатський запит КНП «Міська поліклініка №24» листом за №1599/0/520-20 від 04.09.2020 повідомила, що 07.09.2015р. у реєстратурі МП №24 на ОСОБА_1 , заведено амбулаторну картку хворого (форма 025/о), номер картки 3027. Згідно даних амбулаторної картки адресою фактичного проживання вказана адреса: АДРЕСА_2 ./а.с.28/

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 29.09.2020 (справа №642/976/29), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18.05.2021, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено повністю. Виселено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла./а.с.103-108/

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30.09.2020 (справа №642/4161/19) у задоволенні позову ОСОБА_13 до ОСОБА_17 , третя особа Харківська міська рада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права спадкування за законом у четверту чергу відмовлено в повному обсязі. В задоволенні позову 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , третя особа Харківська міська рада, про визначення спадкоємцем четвертої черги за законом відмовлено у повному обсязі./а.с.120-126/

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.03.2021 рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30.09.2020 змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до мотивів відмови у позові, викладених у зазначеній постанові, апеляційний суд вказав, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом та визначаючи коло спадкоємців, не залучила Харківську міську раду в якості належного відповідача по справі. Висновки суду про недоведеність позовних вимог є передчасними. Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача, рішення суду в оскаржувальній частині необхідно змінити в частині мотивів відмови у позові. Позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з відповідними позовними вимогами до належного відповідача./а.с.127-130/

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 рішенням, що є предметом даного апеляційного перегляду, суд першої інстанції виходив із доведеності факту спільного проживання однією сім`єю позивачки зі спадкодавцем ОСОБА_6 , ведення спільного бюджету та господарства і наявність взаємних прав та обов`язків між ними понад п`ять років за адресою АДРЕСА_2 . На підставі ст.1264 ЦК України суд визнав позивачку спадкоємцем четвертої черги за законом.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та переоцінки доказів на власну користь.

При цьому апеляційний суд враховує наступне.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилом ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї.

Згідно ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

За приписом ч.ч.1,3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо доведеності факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем понад п`ять років до дня відкриття спадщини. Такий висновок зроблено з дотриманням вимог ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Зокрема, письмові докази, а саме, повідомлення №881/0/532-20 від 04.09.2020 КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» та №1599/0/520-20 від 04.09.2020 КНП «Міська поліклініка № 24» про перебуванні на обліку та обслуговування ОСОБА_1 за місцем її проживання у спадковій квартирі; листи №01-38/372 від 07.09.2020 Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №18, яка є найбільш наближеною за розташуванням до спадкового житла, про отримання ОСОБА_1 атестату з відзнакою про повну загальну середню освіту від 31.05.2014р., - узгоджуються із доводами позивачки та показаннями свідків щодо спільного проживання однією сім`єю позивачки зі спадкодавцем у спірній квартирі та ведення спільного господарства упродовж більше ніж п`ять років до дня смерті останнього.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, в яких міська рада заперечує належність доказів, наданих позивачем, а саме, довідки КП «Міська клінічна лікарня №19» та довідки Харківської спеціалізованої школи I-III ступенів №18 Харківської міської ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який проживав по сусідству з сім`єю ОСОБА_18 , підтвердив суду, що із 2011 року позивачка постійно проживала з дідусем в його однокімнатній квартирі, доглядала за дідом, готувала їжу, прибирала, за дорученням діда розпоряджалася його пенсією, оплачувала комунальні послуги, пізніше навідувала у лікарні.

Свідок, ОСОБА_5 також підтвердила суду факти постійного спільного проживання позивачки з дідом із 2011 року у квартирі АДРЕСА_5 , здійснення догляду за дідом, ведення спільного господарства. Вона, свідок, передавала позивачці біля шкоди №18, де та навчалася, продукти харчування, ліки та гроші від матері ОСОБА_3 . Також свідок періодично приходила до спірної квартири та бачила, що у діда і онуки був спільний побут, там були речі позивачки. Дід гарно відзивався про свою онуку.

Указані докази в сукупності з поясненнями позивача щодо обставин спільного проживання із дідом у спадковій квартирі узгоджуються між собою та районний судом обґрунтовано визнані належними доказами

При цьому колегія суддів визнає неспроможними та відхиляє доводи апеляційної скарги, що допитані у суді першої інстанції свідки не можуть становити єдину основу доказування, а їх показання не може бути покладено в судове рішення без іншого документального підтвердження. Як убачається із матеріалів справи, допитані судом свідки не є єдиними доказами та їх оцінка надана районним судом в сукупності з іншими доказами.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не приймаються апеляційним судом до уваги доводи апеляційної скарги, що позивач фактично є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї матері у порядку статті 1266 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 , яка була спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та не здійснила оформлення спадщини після смерті батька, а її позов про надання додаткового строку для прийняття спадщини ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.12.2017 по справі №642/2474/17ц залишено без розгляду.

Право обрання способу захисту свого права належить позивачу, яка диспозитивно розпорядилася ним та заявила позов з тими матеріально-правовими вимогами, які були предметом даного судового розгляду.

Не спростовують правильність висновків суду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо залишення без розгляду судом першої інстанції заявленого міською радою клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Харківського апеляційного суду по справі №642/4161/19, в якій ОСОБА_1 має процесуальний статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та просила визнати її спадкоємицею четвертої черги.

По-перше, залишене районним судом нерозглянутим клопотання про зупинення провадження у справі не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення в розрізі вимог ч.3 ст. 378 ЦПК України.

По-друге, на час ухвалення рішення, яке є предметом даного апеляційного оскарження, вказана справа вже була переглянута та постановою Харківського апеляційного суду від 17.03.2021 рішення Ленінського райсуду м.Харкова від 30.09.2020 змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 . Саме з урахуванням викладених у вказаній постанові апеляційного суду мотивів позивач визначила суб`єктний склад відповідачів у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384, 380-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 08 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.09.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

В.М.Триголов