Справа № 454/2858/21 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1053/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року АТ «Львівгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягненнути вартість необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачка на порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, пошкодила пломбу на обліковому механізмі, проникла в конструкцію ЗВТ та вчинила несанкціонований відбір природного газу.

Вказував, що за результатами засідання комісія з розгляду актів про порушення прийняла рішення про задоволення акта про порушення та проведення відповідачу донарахування необлікового об`єму природного газу на загальну суму 19810,01грн.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,.

В апеляційній скарзі посилається на те, щоу розумінні поняття несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу визначеного у пункті 4, глави 1, розділу І Кодексу ГРМ законодавець визначив два окремих способи втручання в ЗВТ, які є самостійними видами та не пов`язані між собою, оскільки можуть бути здійснені окремо один від іншого: втручання в роботу або втручання в конструкцію чи складові комерційного вузла обліку(зокрема лічильника газу). Кодекс ГРМ не вказує про необхідність встановлення зв`язку між втручанням в ЗВТ та викривленням даних обліку природного газу, оскільки прямо вказує, що несанкціоноване втручання можливе шляхом зриву пломб, внаслідок чого витрата природного газу ВОГ обліковується із порушенням законодавства.

Вказує, що AT Львівгаз було проведено експертизу ЗВТ, про що складено Акт ЗВТ та/або пломби №1038.

Вказаним Актом встановлено: пломба розрізана, клеєна. Залишки клею на кронштейні кріплення пломби. Пошкоджено захисне покриття під кришкою облікового механізму, залишки бруду на захисному клапані кришки облікового механізму. Магнітна муфта пошкоджена, клеєна - залишки клею.

Також зазначає, що акт проведеної експертизи є належним доказом, який підтверджує факт втручання відповідача в роботу лічильника. Така позиція позивача повністю підтверджується висновками ВС у постанові від 18 травня 2021 року у справі №902/417/20 (пп.5.35-5.37).

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 12 вересня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до акта про порушення від 27 листопада 2020 р., за місцем проживання відповідачки по АДРЕСА_1 виявлено відсутність пломби на обліковому механізмі з лівого боку (тріснута навпіл).

Згідно акта від 27 листопада 2020р., вказаний лічильник газу з показником 13727,60 куб.м демонтовано, поміщено в пакет та опломбовано.

Відповідно до протоколу від 27 листопада 2020р., лічильник газу з господарства відповідачки направлено на експертизу в Сервісний центр ПАТ «Львівгаз» та замість демонтованого лічильника встановлено лічильник з показником 16844,72 куб.м.

З акта №952 від 08 грудня 2020р. встановлено, що за наслідками експертизи встановлено відсутність заводської пломби з лівої сторони лічильника газу, збитий шліц гвинта кріплення кришки облікового механізму з лівої сторони, залишки бруду під кришкою облікового механізму з лівої сторони.

15 березня 2021р. складено запрошення №247, яким запропоновано відповідачці взяти участь в засіданні комісії з розгляду актів про порушення, яке призначено на 25 березня 2021р. о 15.00 год.

Дане запрошення, згідно реєстру, направлено відповідачці 18 березня 2021р. поштовим зв`язком.

Комісією проведено донарахунок вартості спожитого природного газу за період з 28 травня 2020 р. по 27 листопада 2020 р. в обсязі 3079,05 куб.м. на суму 19810,01 грн., що стверджується витягом з протоколу №21/03-Н від 25 березня 2021 р.

23 квітня 2021 р. відповідачці направлено повідомлення про задоволення акта про порушення, рахунок на оплату, копію акта, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, повідомлення про припинення газопостачання.

Згідно ст.. 13 Закону України «Про ринок природного газу», визначені права та обов`язки споживача, зокрема встановлено, що споживач газу зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України "Про ринок природного газу", суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання.

Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року (далі Кодекс ГРС).

Згідно із пунктом 4 глави 2 розділу I Кодексу оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання своїх функцій та обов`язків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.1 глави 2 розділу ІХ вищевказаного Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 1 розділу 3 глави XI Кодексу, у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, під несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу розуміється втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Акт експертизи ЗВТ та/або пломби № 952 від 08 грудня 2020 року не може бути належним та допустимим доказом, що дав би суду можливість констатувати факт втручання в роботу лічильника саме з боку позивача, оскільки проведеним експертним дослідженням не встановлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Таким чином, позивачем не доведено самого факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а саме наявність усіх його обов`язкових ознак передбачених п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ, у зв`язку з чим на переконання суду у сторони Відповідача відсутні правові підстави для застосування донарахування об`єму природного газу позивачу.

Так, п. 1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ передбачено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: Г) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку ); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відтак, для здійснення нарахування необлікованого об`єму природного газу зокрема слід встановити несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу.

Відповідно до п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРМ несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації). внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Отже, вищеозначеним встановлено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, за котре наступає відповідальність у вигляді донарахування ціни необлікованого газу, має місце лише у випадку сукупності таких обставин: -наявність дій втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема, лічильника газу); -наявність наслідку такого втручання - споживання природного газу не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або іншим чином викривляються дані обліку газу.

Таким чином, для висновку про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу необхідним є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). За відсутності однієї із вказаних обставин твердження про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ /лічильника газу та донарахування об`єму газу є, на переконання суду необгрунтованими.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного суду від 14 червня 2018 року у справі № 916/1656/17, Постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 155/1314/15-ц та у Постанові Верховного суду від 02 квітня 2019 року у справі № 903/885/17.

Матеріалами справи не встановлено, що під час проведення експертного дослідження було встановлено та досліджувалося питання можливості вчинення конкретних дій з метою викривлення даних обліку природного газу. А отже, таким висновком експертного дослідження несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ не підтверджено .

Будь-якими іншими дослідженими судом доказами не підтверджено, що саме відсутність заводської пломби з лівої сторони лічильника газу, збитий шліц гвинта кріплення кришки облікового механізму з лівої сторони, залишки бруду під кришкою облікового механізму з лівої сторони вплинула на роботу або конструкцію чи складові конструкції ЗВТ, та саме внаслідок зазначених ушкоджень витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалася (обліковувалася частково чи з порушенням законодавства) та призвело до викривлення даних обліку природного газу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за відсутності обов`язкового елементу складу правопорушення, факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, не доведений.

Крім того, донарахування ціни необлікованого об`єму газу не є штрафними санкціями, а витратами за використаний, але несплачений газ. А тому, підставами для здійснення донарахування ціни необлікованого газу має бути встановлений факт, що газ дійсно не обліковувався та оплата за його використання не проводилась.

Оскільки факту умисного ушкодження лічильника не встановлено, а припущення АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», що пошкодження дозволяє впливати на роботу відлікового механізму не є беззаперечним доказом такого впливу саме з боку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.