16.09.2022 Справа № 756/7799/22
Унікальний №756/7799/22
Провадження № 2-о/756/306/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Богуславської О.М.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 6 (шість) місяців шляхом: заборони ОСОБА_2 наближатись на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адреса: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що на даний час заявник звернулась до Оболонського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Заявник покликається на ту обставину, що чоловік постійно провокує її на скандали та сварки не соромлячись малолітнього сина.

На даний час ОСОБА_2 проживає в квартирі своїх батьків, які тимчасово перебувають за кордоном, але він приходить до квартири щоб спровокувати скандал.

Вказує, що останнім часом у ОСОБА_2 постійно спостерігаються неконтрольовані спалахи агресії, він зриває свою злість на заявниці в присутності дитини. Його постійні докори та депресивний стан впливають на самопочуття ОСОБА_1 , пригнічуючи її емоційний стан.

24 травня 2022 року ОСОБА_2 черговий раз спровокував скандал та почав штовхати ОСОБА_1 , кидати в неї скляну рамку з фотографією, внаслідок чого остання отримала закритий уламковий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків.

Заявник посилається на ту обставину, що 12 липня 2022 року лікар Київської міської клінічної лікарні № 8 видав ОСОБА_2 направлення на стаціонарне лікування у закладі з наданням психіатричної допомоги. ОСОБА_2 два тижні перебував на лікуванні, але, коли вийшов з лікарні, його поведінка майже не змінилась.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2022 року справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа з представником в судовому засіданні заперечували відносно задоволення заяви з підстав того, що ОСОБА_2 не кривдив заявника, окрім того як пояснював представник та не оспорювалось заявником, квартира АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_1 , придбана сторонами в період шлюбу та зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 04.03.2011 року сторони перебувають у шлюбі від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказує заявник, ОСОБА_2 постійно провокує її на скандали та сварки. Останнім часом у ОСОБА_2 постійно спостерігаються неконтрольовані спалахи агресії, він зриває свою злість на заявниці в присутності дитини.

На думку заявника, постійні докори ОСОБА_2 та депресивний стан впливають на самопочуття ОСОБА_1 , пригнічуючи її емоційний стан.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя;2) колишнє подружжя;3) наречені;4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;6) особи, які мають спільну дитину (дітей);7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);8) дід (баба) та онук (онука);9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);11) рідні брати і сестри;12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, що заявник зверталась до правоохоронних органів із заявами та повідомленнями про вчинення домашнього насильства відносно неї, як і відсутні докази притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства, окрім того як пояснював представник ОСОБА_2 та не оспорювалось заявником, квартира АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_1 , придбана сторонами в період шлюбу та зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 , а відтак ОСОБА_2 не може бути обмежений у праві користування власністю, у зв`язку з чим суд, приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Керуючись ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 350-6, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2022 року.

Суддя Н.О. Яценко