ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/5405/21 Номер провадження 22-ц/814/1946/22Головуючий у 1-й інстанції Курганникова О.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив припинити стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року з нього на користь дружини та на утримання сина ОСОБА_3 , стягуються аліменти по ј частині всіх видів доходу щомісячно на кожного, до зміни матеріального стану та до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що після виходу на пенсію його статки зменшились, погіршився стан здоров`я (гінекологія, стоматологія, кожне захворювання, тощо). Син закінчив навчання і може заробляти і допомагати матері. Дружина одержує на себе пенсію, та пособіє по догляду за дитиною- інвалідом, а також отримала в спадок від свого батька трьох кімнатну квартиру і може її здавати і отримувати додаткові гроші, або продати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено, у звязку з недоведеністю обставин на які позивач посилався.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 , оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, та задовольнити його позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір доходу який він отримує, є значно меншим ніж отримує його дружина. Після виходу на пенсію його матеріальне становище погіршилося і він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти за рішенням суду.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що спір у даній справі виник з приводу стягнення суми, розмір якої є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи у порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За правилом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2009 року змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 29 квітня до повноліття дитини, але не менше,, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 29 квітня 2009р. до зміни матеріального стану сторін.

20 грудня 2010 р. судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_1 аліментів на дитину: ОСОБА_4 , 1992р. народження в розмірі ј % частини заробітку щомісячно до закінчення ним вищого навчального закладу.

Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Ляхової Т.Б., заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 31.05.2021 року складає 54260,93 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження погіршення його майнового стану.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З вертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки після виходу на пенсію в нього зменшилися доходи, його дохід складається лише з пенсії.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується довідкою про доходи №5065 8238 8800 0015 позивач отримує пенсію у розмірі 2200 грн, щомісячно.

Відповідно до довідки №1293 від 25.11.2021 року відповідач знаходиться на обліку в УСЗН Слобідського району ХМР і отримує допомогу на догляд за інвалідом І або ІІ групи ( за період з червня 2021 р. по жовтень 2021 року) у розмірі 11365,00 грн.

Разом з тим, позивач не надав до суду відповідних доказів про те, що він за станом здоров`я не взмозі працювати та отримувати додатковий дохід, окрім пенсії, відомостей про доходи особи про наявність чи відсутність рухомого, нерухомого майна, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, відсутність цінного рухомого чи нерухомого майна, які могли б приносити дохід, відсутність великого домогосподарства, земельних ділянок тощо, позивачем не надано.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження погіршення його майнового стану.

Позивачем також не надано доказів, що його повнолітній син закінчив навчання.

Окрім того, судом встановлено, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів за попередній період, яка станом на 31.05.2021 року складає 54260,93 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до обґрунтованого висновку, що позов про припинення аліментів не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що висновки суду відповідають обставинам справи, при ухваленні рішення районним судом не було порушено норми матеріального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль