ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1547/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі

секретаря судових засідань Лісовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ТОВ "Євро-реконструкція" є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 . Співвласниками та споживачами вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_2 є відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Враховуючи те, що відповідачі неналежним чином здійснюють оплату за надані послуги, у них утворилася заборгованість у розмірі 52 693, 73 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь в судовому порядку. Разом з тим позивач просить стягнути з відповідачів інфляційну складову боргу, що складає 10 640, 14 грн. та 3% річних, що становить 4 117, 74. Загалом ціна позову складає 67 451,61 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2021 року цивільну справу № 753/13310/21 передано судді Шаповаловій К.В.

13 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1

20 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року було відкрито провадження у справу та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 04 жовтня 2021 року на 11 год. 00 хв.

16 вересня 2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх №64357), відповідно до якого остання просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом з тим, відповідач просить суд застосувати позовну давність відносно суми стягнення заборгованості.

23 вересня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №66131), у якій позивач спростовує доводи відповідача ОСОБА_1 , що були подані у відзиві, та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема зазначено про те, що факт відсутності договірних відносин не звільняє споживача від оплати отриманих ним послуг. Щодо позовної давності, то представник позивача зазначає, що відповідачами частково проводились сплати за послуги з постачання гарячої води, а тому відбулось переривання перебігу позовної давності, а отже фактично відповідачами визнавалось наявність боргу за комунальні послуги.

Судове засідання 04 жовтня 2021 року було відкладено на 15 листопада 2021 року.

15 листопада 2021 року у судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судових засіданнях заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказувала, що в квартирі завжди холодно, опалення погане, вона писала листи позивачу, проте не отримувала відповіді на них. Крім того, вказала, що позивач відмовляється рахувати вартість використаної гарячої води за лічильниками, а влітку завжди ремонтують трубу и немає гарячої води. З метою вирішення сторонами спору мирним шляхом, враховуючи письмове клопотання відповідачки, суд оголосив перерву у судовому засіданні 15 листопада 2021 року на 21 грудня 2021 року.

21 грудня 2021 року представник позивача не з`явився, подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність. Відповідачка ОСОБА_1 повідомила суд, що вирішити спір мирним шляхом не вдалось, просила відкласти розгляд справи.

Судове засідання призначене на 31 січня 2022 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді у період з 24 січня 2022 року по 03 лютого 2022 року включно. Згодом судове засідання було призначено на 05 квітня 2022 року на 11:30 год.

Судове засідання призначене на 05 квітня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 06 липня 2022 року на 10:00 год.

Судове засідання призначене на 06 липня 2022 року було відкладено за клопотанням відповідачів на 20 вересня 2022 року на 10:00 год.

У судове засідання 20 вересня 2022 року сторони не з`явились. До суду від представника позивача надійшла заява (вх. № 40411) про розгляд справи за його відсутності.

20 вересня 2022 року на електронну адресу суду від відповідачів надійшла заява (вх. № 40497) про відкладення розгляду справи. Враховуючи те, що відповідачкою ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, надано усні пояснення у судовому засіданні 15 листопада 2021 року, поставлено запитання представнику позивача, за клопотанням відповідача судом надавався час для вирішення сторонами спору мирним шляхом, з огляду на подання позивачем відповіді на відзив, а також враховуючи те, що відповідачі не були позбавлені права та можливості подати додаткові письмові пояснення у справі за наявності такої потреби, з огляду на неоднократне відкладення розгляду справи за клопотанням відповідачів, суд не вбачає підстави для відкладення розгляду справи.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відзив відповідача ОСОБА_1 та вислухавши пояснення відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 даного будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 2005 року (а.с. 9) та є споживачами зазначених послуг. Крім того, ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою.

Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого у відповідачів станом на 01 травня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 52 693,73 грн., з яких 34 276,36 грн. заборгованість за послуги з централізованого опалення та 18 417,37 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги.

Положення статей 66-68 ЖК України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно пунктів 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідачами не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем.

Відповідачами не надано суду доказів встановлення у квартирі лічильників тепла та гарячої води, доказів звернення до надавача послуг із претензіями щодо неотримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися.

Стосовно доводів відповідачки ОСОБА_2 щодо відсутності укладеного з позивачем договору про надання послуг, суд зазначає, у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідно до положення частини четвертої статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно із статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі будучи власниками нерухомого майна та отримуючи послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не виконували покладений на них законом обов`язок по оплаті послуг з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого у них виникла заборгованість, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Вказаний розрахунок належними та достатніми доказами відповідачами не спростовано.

Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення станом на 1 травня 2021 року становить 34276,36 грн., а за послуги з постачання гарячої води - 18417,37 грн., загальна сума боргу - 52693,73 грн.

Позивачем також ставиться вимога про стягнення 3% річних у розмірі 4117,74 грн. та інфляційних втрат у розмірі сумі 10640,14 грн.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим матеріали справи містять заяву відповідачки про застосування позовної давності до заявлених вимог позивача.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Отже, враховуючи подану відповідачкою заяву, з огляду на те, що із позовом до суду позивач звернувся у липні 2021 року, суд застосовує позовну давність до вимог позивача за централізоване опалення у період з жовтня 2014 року по червень 2018 року, та за централізоване постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по червень 2018 року.

Стосовно доводів представника позивача щодо того, що часткова сплата коштів відповідачами свідчить про переривання позовної давності, суд зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16 якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Отже, за підрахунком суду (з урахуванням сплат за послуги, що здійснювались відповідачами, перерахунків позивача, дефляції) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13866,11 грн, 3% річних в розмірі - 486,19 грн, інфляційні втрати в розмірі 1252,47 грн.; за постачання гарячої води основна сума боргу у розмірі 12217,45 грн, 3% річних в сумі 622,07 грн та інфляційні втрати в розмірі 1491,98 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в загальному розмірі у сумі 29936,27 грн, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1007,47 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 83, 84, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 26083,56 грн, 3% річних у розмірі 1108,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2744,45 грн., а всього - 29936,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір в розмірі 1007,47 грн, в рівних долях, тобто по 503,74 з кожного.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішенння.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» , місцезнаходження: місто Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя К.В. Шаповалова