ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19000/21

Провадження № 22-ц/4820/1299/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, до Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області, Центрального управління Служби безпеки України про визнання права, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Центрального управління Служби безпеки України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області (далі - Управління), Центрального управління Служби безпеки України (далі - Центральне управління) про визнання права, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 зазначив, що у період з 17 липня 1996 року до 29 вересня 2018 року він проходив військову службу в Управлінні.

Згідно наказу начальника Управління від 22 березня 2011 року №83 та рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14 квітня 2011 року №376 позивачу на склад сім`ї з трьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , надано службове житло, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,8 кв.м, житловою площею 21,6 кв.м (далі - квартира). Наразі у квартирі проживає позивач з дружиною та трьома дітьми.

7 вересня 2018 року житлово-побутова комісія Управління рішенням №6 задовольнила рапорт позивача про виключення квартири з числа службових житлових приміщень і звернулася до житлово-побутової комісії Центрального управління за відповідним погодженням. Однак, рішенням житлово-побутової комісії Центрального управління від 12 червня 2020 року №15 відмовлено у виключенні квартири зі складу службових і передачі її для постійного проживання.

Це рішення є незаконним, оскільки позивач є особою, яка звільнена з військової служби, має вислугу понад 20 років і потребує поліпшення житлових умов.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд:

визнати за ним право на виключення квартири з числа службового житла для постійного проживання;

скасувати рішення житлово-побутової комісії Центрального управління від 12 червня 2020 року №15 про відмову у погодженні рішення Управління про виключення квартири зі складу службових і передачі її для постійного проживання;

зобов`язати житлово-побутову комісію Управління та житлово-побутову комісію Центрального управління (в межах повноважень) подати до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення квартири з числа службового житла та надати її для постійного проживання йому на склад сім`ї з п`яти осіб.

Процесуальні дії суду

Суд ухвалою від 9 листопада 2021 року суд залучив ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування (далі - Орган опіки та піклування) до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2022 року позов задоволено.

Скасовано рішення житлово-побутової комісії Центрального управління (протокол від 12.06.2020 № 15), яким відмовлено у погодженні рішення Управління про виключення наданої ОСОБА_1 квартири зі складу службових та передачі її членам сім`ї для постійного проживання.

Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири для постійного проживання.

Зобов`язано Управління та Центральне управління (в межах повноважень) подати до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири та надати її для постійного проживання ОСОБА_1 та членам його сім`ї, дружині ОСОБА_3 , сину ОСОБА_5 , сину ОСОБА_5 , дочці ОСОБА_6 .

Стягнено з Центрального управління на користь держави судовий збір у розмірі 2 724 грн.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 є особою, яка забезпечена службовим житлом у порядку черговості та звільнена з військової служби за станом здоров`я, крім того, він має вислугу більше 20 років і перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 набув право на виведення займаної квартири зі складу службових, а відмова Центрального управління порушує житлові права його сім`ї та не відповідає вимогам закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Центральне управління просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що виведення квартири з числа службових і передання її позивачу для постійного проживання суперечать нормам житлового законодавства, оскільки площа квартири є значно нижчою середнього рівня забезпечення житлом у м. Хмельницькому. При вирішенні питання про виключення квартири зі складу службових Центральне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Управління, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Орган опіки та піклування не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не застосував норми статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XIІ), статтю 20 Закону України від 25 березня 1992 року №2229-XII «Про Службу безпеки України» (далі - Закон №2229-XII) та не дотримався приписів статті 19 ЦПК України, статей 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 17 липня 1996 року до 29 вересня 2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні та перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14 квітня 2011 року затверджено наказ начальника Управління від 22 березня 2011 року №83 про надання ОСОБА_1 на склад сім`ї з 3 осіб, у тому числі: він, дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , - службового житла - квартири.

Сім`я ОСОБА_1 вселилась у квартиру на підставі ордера на жиле приміщення №000820. Наразі у квартирі проживає позивач з дружиною та трьома дітьми.

5 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав Управлінню рапорт про виключення квартири з числа службових і надання квартири його сім`ї для постійного проживання.

Житлово-побутова комісія Управління рішенням від 7 вересня 2018 року №6 задовольнила рапорт позивача та звернулася до житлово-побутової комісії Центрального управління за відповідним погодженням

Рішенням житлово-побутової комісії Центрального управління від 12 червня 2020 року №15 відмовлено ОСОБА_1 у виключенні квартири зі складу службових і передачі її для постійного проживання.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 2 Закону №2232-XIІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону №2229-XII кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону №2229-XII умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

В силу ст. 27 Закону №2229-XII військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу п.п. 2, 7, 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2); суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; (п. 7); публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17).

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1); спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2).

Із положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України слідує, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейська комісія з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Leo Zand v. Austria» вказала, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів. Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Саме до цього зводиться правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2022 року (справа №362/643/21).

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами виник спір щодо права ОСОБА_1 на отримання житла на пільгових умовах у зв`язку з проходженням ним публічної (військової) служби. Тому такий спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Суд першої інстанції не врахував указані обставини та розглянув справу за правилами цивільного судочинства.

3.Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Справа, яка переглядається судом апеляційної інстанції, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі - закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 367, ч. 2 ст. 377 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи встановлено недотримання судом першої інстанції правил предметної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Центрального управління Служби безпеки України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд такої справи віднесено до адміністративної юрисдикції.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що протягом п`яти днів з дня проголошення постанови він вправі звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про передачу справи до суду першої інстанції за предметною юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 59