Справа № 544/1925/21
Номер рядка звіту 17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Каплинцівське» про стягнення боргу за договором оренди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому він просив стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 5248,22грн, 3 % річних в розмірі 125грн та пеню в розмірі 609,66грн, а всього 5982,88грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 серпня 2012 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8099га, що розташована на території колишньої Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 07 вересня 2013 року оренди вказаної земельної ділянки, термін якого сплив у 2020 році. Відповідно до п. 4.4 Договору орендар зобов`язувався вносити орендну плату до 31 грудня відповідного договору оренду. Проте, зобов`язання в частині внесення орендної плати за останній рік оренди земельної ділянки відповідачем не виконане, в результаті чого відповідач заборгував позивачу орендну плату за 2020 рік в розмірі 4881,55грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, станом на 01 жовтня 2021 року становить 5248,22грн, три відсотки річних від несплаченої суми складає 125грн, розмір пені складає 609,66грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

14.12.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ПрАТ «Каплинцівське» заперечує проти позову та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними та недоведеними виходячи з наступного. Стосовно вимоги про стягнення орендної плати за 2020 рік в розмірі 4881,55грн. представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата нараховується і вноситься Орендарем щорічно у формі та розмірі, визначеному даним Договором протягом усього строку оренди земельної ділянки з моменту початку строку оренди по день фактичного припинення договору. Таким чином орендна плата за 2020 рік повинна бути сплачена за 251 день оренди і відповідно становить 3356,90грн (з урахуванням ПДФО і ВЗ). Розрахунок: 4881,55грн: 365 днів*251 день = 3356,90грн. Крім цього, відповідно до пп.170.1.1 п 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, сума яка підлягає стягненню без врахування ПДФО і ВЗ, становить 2702, 31грн. Стосовно стягнення інфляційних витрат та 3% річних представник відповідача зазначив те, що оскільки позивачем в позовній заяві не вірно обрахований розмір орендної плати, то відповідно надано і невірний розрахунок інфляційних витрат та 3% річних. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.01.2021 по 08.11.2021 складає 86,06грн, інфляційні збитки за вказані періоди складають 284,92грн. Пунктом 4.7. Договору оренди передбачено, що у випадку несплати орендної плати з вини Орендаря стягується пеня в розмірі згідно законодавства. Отже, умовами договору не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Спеціальним законом, який регулює відносини оренди землі є Закон України «Про оренду землі», однак в даному законі теж відсутній розмір пені, яка стягується за порушення строків виплати орендної плати. Таким чином, відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі. Стосовно вимог стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000грн представник позивача зазначив, що представником позивача взагалі документально не доведено понесені витрати на правову допомогу, оскільки до позову взагалі не долучено копію договору про надання правничої допомоги і попереднього розрахунку суми судових витрат. Крім того, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак і розмір витрат на професійну правничу допомогу у цьому випадку має бути зменшений. Також розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру.

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року на підставі клопотання представника позивача замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство «Каплинцівське» на належного відповідача Приватне акціонерне товариство «Каплинцівське».

18.08.2022 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява про стягнення боргу за договором оренди, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 6008,97грн, 3% річних в розмірі 221грн та пеню в розмірі 1461,75грн, а всього 7691,72грн, а також понесені позивачем судові витрати.

На уточнену позовну заяву надійшов відзив від представника відповідача, в якому він наголошує, що вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з огляду на таке. Стосовно вимоги про стягнення орендної плати за 2020 рік, обрахованої до 14 грудня 2020 року, відповідач зазначає, що відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата нараховується і вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі, визначеному даним Договором протягом усього строку оренди земельної ділянки з моменту початку строку оренди по день фактичного припинення договору. Оскільки спірний договір оренди був укладений 07 вересня 2013 року, то відповідно він припинився 07 вересня 2010 року. Вищевказане підтверджувалося і позивачем в заяві від 30 червня 2020 року, в якій чітко зазначав, що термін дії договору спливає 07 вересня 2020 року. Саме на підставі вищевказаного відповідачем і була повернута земельна ділянка, жодних інших строків дії договору сторонами не було погоджено, тому вважає, що подання позову позивачем є непропорційним втручанням в майнові права відповідача всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Невірним є ототожнення закінчення строку дії договору оренди із припиненням реєстрації права оренди. Проведення державної реєстрації це лише офіційне визнання й підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Стосовно вимоги про стягнення пені представник відповідача посилається на постанову Полтавського апеляційного суду від 13.07.2022 у справі № 544/71/22, в якій зазначено, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав застосував до орендаря відповідальність у вигляді пені як неустойки, оскільки зі змісту договору про оренду землі вбачається, що сторони при його укладенні не визначили такої відповідальності за несвоєчасне виконання договору як пеня та її розмір, не містять такого виду відповідальності і норми спеціального Закону України «Про оренду землі». У всьому іншому підтримує заперечення, наведені у відзиві від 09.12.2021.

Крім цього 18.08.2022 представник позивача подав заяву про залишення позовних вимог в частині стягнення пені без розгляду. Ухвалою суду від 18.08.2022 в задоволенні заяви відмовлено.

У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ковтуна М.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,8098га, що знаходиться за адресою: Каплинцівська сільська рада Пирятинського району Полтавської області (кадастровий номер :007:0029), що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.6).

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

07 вересня 2013 року між ОСОБА_1 як орендодавцем та ПАТ «Каплинцівське» як орендарем був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,8098га, яка знаходиться на території Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (кадастровий номер :007:0029), договір укладено на строк 7 років (а.с.7-11).

У пункті 3.1 вказано, що Договір укладено на 7 років, при цьому строк дії договору оренди землі визначено сторонами з урахуванням вимог ст.19 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до приписів цієї статті, яка діяла на момент укладення договору, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Пунктом 4.3 цього договору передбачена річна орендна плата за використання об`єкта оренди, починаючи з дати реєстрації права оренди в розмірі 5 (п`яти) % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки визначеної в пункті 2.3 цього договору і складає 4881,55грн за 1 рік оренди (а.с. 7). У відповідності до пункту 4.4 Договору Орендар зобов`язувався вносити орендну плату до 31 грудня відповідного року оренди.

Відповідно до пункту 2.3 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 97630,97грн. Пунктом 4.2 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексації. Відповідно до умов пункту 13.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та Договору.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки за договором від 07.09.2013 було зареєстровано 14.11.2014 державним реєстратором Федорченком Д.М., про що у Державному реєстрі вчинено запис 39779817 (а.с.118).

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, речове право за договором оренди було припинено 14.12.2020 (а.с.119).

У відповідності до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першоїстатті 611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

Відповідно до ст.21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що у 2020 році ОСОБА_1 не отримував від ПрАТ «Каплинцівське» орендну плату за передану ним у користування належну йому земельну ділянку.

В пункті 4.2 договору про оренду земельної ділянки зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексації.

Позивачем розраховано заборгованість, виходячи із визначеної в п. 4.3 договору оренди земельної ділянки орендної плати в розмірі 5% від вартості земельної ділянки (4881,55грн), що становить 4652,70 грн: 4881,55грн : 365 дні х 348 дні (до дати припинення оренди землі 14 грудня 2020 року), сума боргу з урахуванням інфляції станом на 01.08.2022 складає 6008,97грн (а.с.132-134).

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості виходячи із встановлених судом обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що оренда землі була припинена 07.09.2020, оскільки вони спростовуються даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими встановлено, що речове право оренди землі за договором від 07.09.2013 було припинено 14.12.2020.

Таким чином, сума заборгованості з орендної плати за договором складає 6008,97грн - без урахування податків та обов`язкових платежів.

За приписами п. 170.1.1. ч. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Таким чином при перерахуванні стягнутої на підставі рішення суду орендної плати орендар (боржник у виконавчому провадженні) зобов`язаний утримати з неї та сплатити у передбаченому законодавством порядку ПДФО та ВЗ.

Відповідач як податковий агент при виконанні данного рішення суду зобов`язаний буде самостійно нарахувати, утримати та сплатити податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі до бюджету від імені та за рахунок платника податку від суми 6008,97грн.

Відповідно до пункту 13.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та Договору.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, станом на 01.08.2022 три відсотки річних від несплаченої суми 4652грн складає 221грн (4652грн х 3% річних: 365 днів х 577 днів прострочення), які підлягають стягненню на користь позивача.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п 4.7. Договору оренди, у випадку несплати орендної плати з вини Орендаря справляється пеня в розмірі згідно законодавства.

Вказаним пунктом договору сторони передбачили відповідальність за порушення строків виплати орендної плати у вигляді пені як неустойки, проте не визначили її розміру. Обраховуючи розмір зазначеної неустойки, позивач виходив з подвійної облікової ставки Національного банку України відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Однак вказаний закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», Конституційний Суд України дійшов висновку, що визначення в Законі певного переліку суб`єктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином перелік суб`єктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 липня 1996 року, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Таким чином, враховуючи, що Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань`не поширюється на правовідносини сторін у даному спорі, суд дійшов висновку, що підстав для нарахування та стягнення пені у визначеному цим законом розмірі немає. Отже відсутні підстави для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в самому договорі та законі.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 735,44грн з розрахунку: 6229,97грн х 908грн / 7691,72грн = 735,44грн.

Судом встановлено, що правничу допомогу позивачу на підставі укладеної письмової угоди (а.с.136-139) здійснював адвокат Ковтун М.В., якому позивач оплатив його послуги в сумі 3000грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000грн, яка полягала у підготовці адвокатом до суду позовної заяви, клопотань та інших процексуальних документах, участь у судових засіданнях, є співрозмірними із складністю справи та наданими послугами адвоката, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Представник позивача виконав взяті на себе зобов`язання та надав позивачу визначену договором правничу допомогу, що підтверджується копіями договору про надання правової допомоги №79 від 05.11.2021 (а.с.137-139), додатком до договору №79 (а.с.140), де визначено розмір гонарару адвоката у фіксованому розмірі, квитанціями № 05/11 та №05/4 від 05.11.2021 про сплату адвокату гонорару та розрахунком витрат на правничу допомогу (а.с. 13-1, 135-136).

Враховуючи викладене, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено частково, то понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2429,87грн з розрахунку: 6229,97грн х 3000грн / 7691,72грн = 2429,87грн.

Керуючись ст. 6-13, 79-81, 137, 141, 265-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Каплинцівське» про стягнення боргу за договором оренди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Каплинцівське» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заборгованість за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 6008 (шість тисяч вісім) гривень 97 копійок та 3 % річних в розмірі 221 (двісті двадцять одна) гривня, а всього стягнути 6229 (шість тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 97 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Каплинцівське» пені в розмірі 1461,75грн - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Каплинцівське» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 735 (сімсот тридцять п`ять)гривень 44 копійуи, а також витрати на правничу допомогу в сумі 2429 (дві тисячі чотириста двадцять дев`ять) гривень 87 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Нагорна