Справа №:490/3079/22
Провадження №: 2/755/5861/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, -

у с т а н о в и л а:

09.08.2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.08.2022 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва із тих мотивів, що виконавчий напис виконувався ПВ ВО м. Києва Дорошкевич В.Л., офіс якої знаходиться у м. Києві по вул. Р. Окіпної, 4а, оф. 71а, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва. Згідно довідки приватного виконавця від 03.08.2022 року №8087 нею стягнуті грошові кошти у розмірі 10293,08 та нею ж 01.08.2022 року прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї документами приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва і має бути передана на розгляд Київського районного суду м. Одеси ураховуючи, що згідно ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, якщо така справа передана у встановленому ст. 31 ЦПК України порядку, та з огляду на наступне.

Змістом позовних вимог є повернення стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до АТ «ПУМБ», яке було стягувачем у виконавчому провадженні №56558017 з виконання виконавчого напису та згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

На вказану адресу місцезнаходження відповідача розповсюджується територіальна юрисдикція Подільського районного суду м. Києва.

Поряд із цим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувшись з відповідним позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва посилався на положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Слід відмітити, що за правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі №643/2870/18, на позивачів за позовними заявами про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню у кредитних відносинах, розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Із матеріалів справи вбачається, що адресою позивача є: АДРЕСА_1 , отже позивач не має місця проживання/перебування на території Дніпровського району м. Києва і доказів наявності у нього майна на території Дніпровського району м. Києва матеріали справи не містять.

У своїй постанові від 29.10.2020 року в справі №263/14171/19 Верховний Суд зазначив: «Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Верховний Суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.

У даному випадку місце виконання виконавчого напису нотаріуса та місце прийняття виконавчого документу до виконання не співпадають.

За наявними в матеріалах справи даними, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в межах виконавчого провадження №56558017 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника за місцем отримання доходів боржником у Приватному підприємстві «Стар Трейд 1». Підприємство, в якому позивач отримує дохід, знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12, на яку розповсюджується територіальна юрисдикція Київського районного суду м. Одеси.

За вимогами ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису приватним виконавцем вчинялись за місцем отримання доходів боржником, що відповідно до положень ст.ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій, та як наслідок являється місцем виконання виконавчого напису.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю суд враховує, що при поданні позовної заяви позивач обрав альтернативну підсудність справи за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, та приходить до висновку, що справу слід передати на розгляд Київського районного суду м. Одеси, оскільки на території Київського району м. Одеси вчинялись виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З урахуванням викладеного позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю до Київського районного суду м. Одеси, як суду на території юрисдикції якого виконувався виконавчий напис нотаріуса.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Крім того, постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Київського районного суду м. Одеси суд бере до уваги наявну практику Київського апеляційного суду. Так, у своїй ухвалі від 28.09.2020 року у справі №755/3632/20 суд апеляційної інстанції зазначив: «Передаючи справу на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що даний позов не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, а належить до територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва за місцем здійснення приватним виконавцем виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису. Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають вимогам цивільного процесуального закону. Судом встановлено, що виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису, виданого 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. проводяться приватним виконавцем на території Солом`янського району м. Києва. Зокрема, 10 грудня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника про стягнення коштів за виконавчим написом за місцем отримання доходів боржником, яка направлена на виконання до Відділу обслуговування громадян № 14 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке розташоване на вул. Керченська 5-А у м. Києві, що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва та є місцем виконання спірного виконавчого документу. Таке повністю відповідає положенням ч. 3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису вчиняються приватним виконавцем Табінським О.В. за місцем отримання доходів боржником, що відповідно до положень ст.ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій і відповідно місцем виконання виконавчого напису. За таких обставин суддя першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. При визначенні підсудності за вимогами позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, має братися до уваги не декларативне положення закону, а конкретне місце вчинення виконавчих дій. Суд першої інстанції вірно послався на те, що матеріали позову не містять жодних доказів того, що на території Дніпровського району м. Києва здійснюються будь-які виконавчі дії у межах виконавчого провадження № 60705315 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису і таких доказів позивачкою не надано».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про повернення стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса - передати на розгляд Київського районного суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 23.09.2022 року.

Суддя -