Справа № 591/140/20
Провадження № 2/591/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу № 591/140/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він працював на посаді директора комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» з 15 січня 2015 року по 02 червня 2017 року.

Через кілька місяців після його звільнення посадовими особами підприємства була організована кампанія по його (колишнього директора ОСОБА_1 ) дискредитації, зокрема, лист-звернення до голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, управління майном Сумської обласної ради, голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального розвитку Сумської обласної ради від 13 вересня 2017 року, у якому міститься неправдива інформація.

Серед підписантів були: заступник директора з навчальної роботи КОП «Навчально-виробничий центр» Варакута В.Є., головний бухгалтер КОП «Навчально-виробничий центр» Провозін В.Д., інспектор з кадрів КОП «Навчально-виробничий центр» Кіптенко Г.В. При тому, що вищезазначені особи працевлаштувалися на підприємство уже після його звільнення, разом вони не працювали і не контактували. Інші підписанти звернення є підлеглими вищезазначених осіб.

Про свідомі дії дискредитаційного характеру посадовців КОП «Навчально-виробничий центр» свідчить той факт, що інформація викладена у листі-зверненні від 13 вересня 2017 року, практично продубльована з листа-звернення до управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради, управління Держпраці у Сумській області, Служби безпеки України в Сумській області, Сумської місцевої прокуратури (вх. від 07 лютого 2017 р. № 2644 вх.17), що був підписаний 7 особами, з яких 5 - колишні працівники підприємства, і наведені дані були перевірені відповідними органами. Зокрема, результати перевірок, проведених управлінням Держпраці в Сумській області, управлінням майном Сумської обласної ради, правоохоронними органами, засвідчили відсутність обґрунтованості викладених фактів. Так, в аудиторському звіті Управління майном Сумської обласної ради № 05-15/2 від 06 березня 2017 року не було виявлено вказаних у листі-зверненні порушень.

У листі-зверненні від 13 вересня 2017 року посадові особи підприємства ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 безпідставно звинуватили його у вчиненні корупційних правопорушень та фінансовому шахрайстві, а також у тому, що нібито з порушенням законодавства була прийнята на роботу сестра директора. Указані факти в результаті перевірок, проведених компетентними органами, не знайшли підтвердження.

На необ`єктивність фактів, викладених у зверненні від 07 лютого 2017 року №2644 вх.17, підписаному переважно колишніми працівниками підприємства, що зазначені у листі-зверненні до голови Сумської обласної ради від 13 лютого 2017 року чинні працівники, у тому числі, голова профспілкового комітету підприємства.

Незважаючи на вищевикладене, проти нього продовжується кампанія фальсифікації його нібито незаконної діяльності, зокрема, по отриманню ним премії в 2017 році. У правоохоронні органи передані сфальсифіковані копії наказів № 14 від 14 лютого 2017 року та № 15 від 24 лютого 2017 року, на підставі яких відкрите необґрунтоване кримінальне провадження. Копії вищезазначених наказів в порушення законодавства засвідчені «згідно з оригіналом» ОСОБА_5 , який у судовому засіданні визнав, що оригіналів він ніколи не бачив і що накази на підприємстві відсутні.

Відповідно головний бухгалтер КОП «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_6 у судовому засіданні теж визнав відсутність оригіналів наказів.

Те, що він не має відношення до виготовлення вищезазначених наказів, є ухвала Ковпаківського районного суду від 02 вересня 2019 року, якою його визнано потерпілою стороною, що проти нього вчинені неправомірні дії, кримінальне провадження № 0000142 від 26 червня 2018 року.

Поширюються чутки, які не відповідають дійсності, серед працівників обласної ради, депутатів, працівників, які працювали раніше чи працюють в теперішній час на комунальному підприємстві щодо виявлених правопорушень. Окрім того, в листі зверненні, який підписали вищезазначені особи нічого не говориться про те, що в І півріччі 2017 року на підприємстві, окрім нього працювало ще три виконуючі обов`язки директора з повноваженнями керівника підприємства.

Указані факти свідчать, що неправдива інформація щодо нього розповсюджувалась свідомо.

Вищезазначеними діями йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку протиправною поведінкою відповідачів з приниженням його честі, гідності та ділової репутації.

Протиправна поведінка відповідачів вплинула на його стан здоров`я. Він декілька разів потрапляв до лікарні з серцевими нападами, змушений постійно приймати серцево-судинні препарати, витрачаючи на ліки значні кошти, про що додає виписки зі стаціонарного лікування, чеки на придбання медикаментів на суму 5530 грн.

Через завдану йому моральну шкоду він був позбавлений нормальних умов існування, бо вимушений організовувати своє життя з урахуванням свого психологічного стану та стану здоров`я, поставлений в такі умови, що змушений додатково приймати зусилля, щоб організувати свій уклад життя.

Йому було соромно та незручно пояснювати знайомим та рідні, що ті відомості, які поширювалися відповідачами не тільки серед правоохоронних органів, а і серед пересічних громадян, його рідних і знайомих завдають йому моральних страждань, бо він протиправних дій не вчиняв.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів солідарно витрати понесені ним на придбання медикаментів на суму 5530 грн., канцелярські товари на суму 190 грн., загалом 5720 грн.; завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн. з кожного, а також судовий збір на суму 840 грн. 80 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2020 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08 квітня 2020 року, о 13 год. 00 хв.

20 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

У позовній заяві не вказано, які саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність вчинені ним особисто. Посилання позивача на те, що він підписав колективне звернення до голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управління майном Сумської обласної ради та голови постійної комісії з питань бюджету не свідчить про вчинення ним неправомірних дій.

Із змісту звернення вбачається, що викладені в ньому факти ґрунтуються на матеріалах проведеного Управлінням майном Сумської обласної ради за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року (аудиторський звіт від 06 березня 2017 року № 05-15/2 та аудиторський звіт від 09 серпня 2017 № 05-15/7) та інформації підприємства, що була відома членам трудового колективу, та неодноразово обговорювалась на загальних зборах працівників підприємства.

Трудовий колектив підприємства має право звертатись із колективним зверненням до будь-яких органів, організацій, посадових осіб тощо, якщо вважає, що його права та інтереси, або права та інтереси членів трудового колективу порушуються. Право на колективне звернення передбачено законодавством України, в тому числі ст. 40 Конституції України. Законом України «Про звернення громадян» (ст.ст.1,5 Закону) тощо.

Він не є одноособовим автором колективного звернення, а є лише одним із підписантів.

Позивач, зазначивши його відповідачем, не обґрунтував, чому саме він повинен нести відповідальність за колективне звернення, а інші підписанти не повинні нести відповідальність. Відповідно з вимогами ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Отже, він, як підписант колективного звернення не може нести відповідальність за всіх інших підписантів. які є рівними.

Також позивач не вказав, яка інформація у зверненні є неправдивою і хто надав цю інформацію.

Не відповідає фактичним обставинам твердження позивача, про те, що інші підписанні є підлеглими вказаних ним відповідачів, а також не відповідає дійсності твердження позивача, про те, що відповідач нібито звинуватив його у вчиненні корупційних правопорушень та фінансовому шахрайстві, а також у тому, що нібито з порушенням законодавства була прийняти на роботу його сестра.

Інформація про прийняття на посаду заступника директора з навчальної роботи ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою позивача, з порушенням законодавства та виплату їй премії за підсумками роботи за грудень 2016 року у розмірі 30% посадового окладу міститься у аудиторському звіті від 06 березня 2017 року № 05-15/2. Отже ця інформація у колективному зверненні відповідає матеріалам аудиту.

Цей факт також підтверджується листом директора КОП «Навчально-виробничий центр» Скиртаченка А.М. на адресу начальника управління майном Сумської обласної ради від 18 квітня 2017 року № 199, копія якого додана позивачем до позовної заяви.

Зазначає, що по факту виплати премії ОСОБА_7 . Управлінням захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України складений протокол про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Постановою Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/1210/17 від 21 березня 2017 року встановлено, що директором КОП СОР «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 під час виконання службових повноважень вчинені дії та прийняте рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме прийняття наказу № 171/1-К «Про надання премії» по відношенню близької особи та не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів до Управління майном Сумської обласної ради та Сумської обласної ради. Суд, враховуючи малозначність скоєних порушень звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та оголосив усне зауваження.

Також, позивачем не надано жодного доказу про вчинення особисто відповідачем неправомірних дій під час підписання колективного звернення. Надані ним до позовної заяви докази стосуються періоду його роботи, в якому він не працював на підприємстві та жодних відносин із підприємством не мав.

У аудиторському звіті від 09 серпня 2017 року № 05-15/7 зазначено, що відповідно до наказу від 14 лютого 2017 року, підписаного від імені ОСОБА_1 , наказано надати починаючи з лютого місяця поточного року головному бухгалтеру ОСОБА_9 премію в розмірі 37% (посадового окладу встановленого на 01 січня 2017 року без врахунку податків) за кожен місяць роботи 2016 року. Копія наказу додана до звіту.

Також у аудиторському звіті зазначено, що накази про преміювання директора підприємства ОСОБА_1 протягом 1 півріччя 2017 року Управлінням майном Сумської обласної ради не видавались. При цьому, директором ОСОБА_1 видано наказ від 24 лютого 2017 року № 15 «Про перерахунок премії», згідно якого головному бухгалтеру ОСОБА_9 наказано виплатити ОСОБА_1 перерахунок премії відповідно до дозволу Управління майном «Про надання премії директору КОП СОР «Навчально-виробничий центр» за підсумками роботи 2015 року. Копія наказу додана до звіту.

Щодо заяви про прибутковість підприємства в 1 півріччі 2017 року, то вона абсолютно безпідставна, оскільки в 1 кварталі підприємством було отримано 14,2 тис грн. збитку, а за 1 півріччя 579 тисяч грн. збитку. Дані факти підтверджуються офіційною податковою та статистичною звітністю підприємства.

Що стосується витрат позивача на придбання ліків та канцелярських товарів, які він просить стягнути зазначає, що ці витрати ніяким чином не пов`язані із обставинами, про які позивач зазначив у позові, а саме із колективним зверненням у вересні 2017 року та наданням копій документів до правоохоронних органів на початку жовтня 2017 року.

Так, відповідно з довідкою № 169 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 27 квітня 2018року по 06 квітня 2018 року. Діагноз у довідці не вказаний.

Згідно з медичної картки стаціонарного хворого № 4043, ОСОБА_1 поступив у кардіологічне відділення 11 липня 2018 року, виписаний з поліпшенням 20 липня 2018 року. У картці зазначено, що ОСОБА_1 хворіє близько 7 років. У медичній картці відсутні записи про те, що захворювання пов`язане з неправомірними діями працівників КОП «Навчально-виробничий центр» або будь-яких інших осіб.

Із виписки з неврологічного відділення № 1 КНП «Клінічна лікарня № 4 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 23 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року. У виписці не зазначено, що захворювання пов`язане з неправомірними діями працівників КОП «Навчально- виробничий центр» або будь-яких інших осіб.

Із виписки з історії хвороби № 684 денного стаціонару поліклініки № 1 вбачається, що ОСОБА_10 знаходився на лікуванні з 10 червня 2019 року по 21 червня 2019 року. У виписці не зазначено, що захворювання пов`язане з неправомірними діями працівників КОП «Навчально-виробничий центр» або будь-яких інших осіб.

Стосовно нібито завданої моральної шкоди позивачу, зазначає, що ним не вчинялось будь-яких протиправних дій з приниження честі та гідності позивача та його ділової репутації. Також ним не поширювались неправдиві відомості стосовно позивача серед будь-яких органів, організацій, пересічних громадян, родичів та знайомих позивача. Докази таких дій позивачем не надано.

Додані до позовної заяви документи ніяким чином не підтверджують завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу подіями, на які позивач посилається.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити (т. І а.с.80-81).

20 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. У відзиві посилається на обставини, що викладені у відзиві відповідачем ОСОБА_4 . Додатково зазначає, що товарні чеки із аптек також датовані другою половиною 2018 року та 2019 роком, тобто після спливу майже 9 місяців від подій, на які посилається позивач, отже вони ніяким чином не пов`язані із подіями вересня-жовтня 2017 року.

Стосовно нібито завданої моральної шкоди позивачу зазначає, що ним не вчинялось будь-яких протиправних дій з приниження честі та гідності позивача та його ділової репутації. Також ним не поширювались неправдиві відомості стосовно позивача серед будь-яких органів, організацій, пересічних громадян, родичів та знайомих позивача. Докази таких дій позивачем не надано.

Додані до позовної заяви документи ніяким чином не підтверджують завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу діями, на які посилається позивач.

Стосовно розміру завданої моральної шкоди, визначеного позивачем, вважає його необґрунтованим. Зазначає, що він не перебував і не перебуває на керівній посаді у КОП «Навчально-виробничий центр» (т. І а.с.87-88).

20 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. У відзиві посилається на обставини, що викладені у відзивах відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також зазначає, що 26 березня 2018 року старшим слідчим слідчого управління ГУ НП в Сумській області Терещенко О.В. було повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. З ст. 191 КК України, які останній вчинив, займаючи посаду директора КОП СОР «Навчально-виробничий центр» (Обвинувальний акт від 29березня 2018 року, в даний час кримінальна справа розглядається Зарічним районним судом м. Суми). 29 березня 2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування.

Згідно вищезазначеної довідки № 169 КУ «Сумська міська клінічна лікарня 4» позивач з 27 березня 2018 року вже знаходиться на стаціонарному лікуванні, тобто настала така подія, яка вплинула на стан здоров`я ОСОБА_1

11 серпня 2018 року о 13:23 год. на сайті газети «Ваш шанс» ОСОБА_11 була розміщена стаття «Бывший директор убежден, что дело против него заказали», в якій ОСОБА_1 повідомив, що 27 березня 2018 року під час візиту до слідчого йому вручили підозру, а 30 березня 2018 року він підписав обвинувальний акт, та вважає що кримінальне провадження стосовно нього відкрите по підробленим документам.

Тобто, за час свого стаціонарного лікування з 27 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року, ОСОБА_1 знаходився поза межами КУ «Сумської міської клінічної лікарні 4» 27 березня 2018 року, 29 березня 2018 року та 30 березня 2018 року. Викликає сумнів у хворобливому стані ОСОБА_1 , про який він заявляє в позові. Також зазначає, що довідка №169 КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» зареєстрована 06 листопада 2018 року, і в ній зазначено діагноз.

У вищезазначеній статті ОСОБА_1 повідомив, що він на протязі 5 місяців 2017 року хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні внаслідок постійного нервування. Нервування було викликане перевірками підприємства у2016-2017 роках УБЕЗ, поліцією, Управлінням Держпраці, Управлінням майном Сумської обласної ради.

Зазначає, що за результатами перевірки у лютому місяці 2017 році Управлінням Держпраці у Сумській області діяльності КОП СОР «Навчальний виробничий центр», було виявлено 28 порушень діючого законодавства та складено 3 приписи на усунення цих порушень, а також відносно директора підприємства ОСОБА_1 складено протокол № 21 від 20 лютого 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками, передбаченого ст. 41 КУпАП, за порушення ч. 2 ст. 30, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1,2,4 ст. 115 ч.1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України. Також зі ОСОБА_1 , як директором підприємства, були проведені превентивні заходи з питань трудового законодавства і йому було роз`яснено про терміни виплати заробітної пати, про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про порядок звільнення працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, тобто ті питання, які повинен знати кожний керівник при призначенні на цю посаду, а не через 2 роки після керуванням підприємством (т. І а.с.114-116).

27 лютого 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзиви, в яких зазначає, що відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві фактично підтвердив, що є підписантом листа-звернення від 13 вересня 2017 року, яким йому було завдано моральної шкоди.

У відзиві ОСОБА_12 зазначив, що він, ОСОБА_1 «… вчинив корупційне правопорушення», таким чином самочинно заніс його в реєстр корупціонерів, що є виключно прерогативою суду. При цьому відповідач посилається на постанову Зарічного суду, але не зазначає іншу постанову - апеляційного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року (справа № 591/1210/17, провадження 33/788/123/17, якою суд: «..Постановив: постанову Зарічного суду м. Суми від 21 березня 2017 року, якою звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, передбачених ч.1ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП за малозначністю скоєних порушень, оголосивши усне зауваження та закривши провадження у справі, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Байдак А.Ю. - без задоволення. Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає».

Відповідачем також долучено протокол, приписи Управління Держпраці у Сумській області, але чомусь відсутній акт перевірки № 70 від 20 лютого 2017 року, який направлявся до суду. Матеріали були передані до Зарічного районного суду (справа №591/1004/17, провадження №3/591/419/17). Постановою Зарічного суду від 15 березня 2017 року провадження закрито. Постанова до Апеляційного суду Управлінням Держпраці не оскаржувалась. Отже, відповідач намагається реанімувати закриті судами справи, при цьому трактує їх на власний розсуд.

На відзив відповідачів наголошує, що він не порушив ст.61 Конституції України і звернувся до суду з позовною заявою щодо відповідальності окремих осіб, які завдали йому моральної шкоди тим, що, не будучи з ним особисто знайомими, не працюючи з ним жодного дня, без жодних доказів, розповсюджували при цьому неправдиву інформацію, зокрема у знищенні матеріальної бази комунального підприємства.

Відповідач зазначив у відзиві, що гр. ОСОБА_7 була працевлаштована у КОП «Навчально-виробничий центр» з порушенням чинного законодавства. Разом з тим, інспекція Управління Держпраці не знайшла в працевлаштуванні ОСОБА_7 жодних порушень. До того ж, якщо новий керівник ОСОБА_13 вважав інакше, то був зобов`язаний звільнити її в зв`язку з порушенням законодавства.

Що стосується використання паперу, то в 2017 році він не використовувався, оскільки йому на той час не було відомо про дискредитаційну кампанію проти нього. Про лист-звернення йому стало відомо лише в 2019 році з матеріалів кримінального провадження № 0000142 від 26 червня 2018 року, відкритого за його заявою та на підставі ухвали Зарічного суду від 20 червня 2018 року. Чек на придбання паперу стосується подій 2019-2020 років.

Відповідач ОСОБА_4 звертається до суду з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. Його текст відзиву фактично не відрізняється від тексту ОСОБА_14 . Відповідачем не спростовуються його письмові докази щодо неправомірних дій стосовно нього, натомість іде намагання відволікти суд від позовних вимог, посилаючись на кримінальні провадження. У листі-зверненні від 13 вересня 2017 року відповідач засвідчив власним підписом, що нібито за час його діяльності була знищена матеріальна база підприємства, вирізано тролейбусний клас, списані швейні машинки, списано крите місце на автостоянці, не надавши підтверджуючих документів щодо його причетності.

Відповідач ОСОБА_5 теж просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Його текст відзиву аналогічний відзивам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У відзиві відповідача ОСОБА_5 відсутні документальні спростування його позовних вимог. Відповідач підписав лист-звернення, де міститься про нього неправдива інформація, і несе за це індивідуальну особисту відповідальність, а не колективну.

Відповідач повідомив, що він передав до правоохоронних органів копії наказів № 14 від 14 лютого 2017 року та № 15 від 24 лютого 2017 року, завіривши їх відміткою «Згідно з оригіналом». Натомість, надаючи свідчення слідчому ВП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_5 зазначив, що «встановлення місцезнаходження наказів № 14 від 14 лютого 2017 року та № 15 від 24 лютого 2017 йому нічого не відомо, у зв`язку з тим, що на роботу до КОП «НВЦ» СОР його приймав новий директор КОП «НВЦ» СОР Кідіменко П.П».

Виникає питання, яким нормативним актом керувався ОСОБА_5 , засвідчуючи копії, оскільки ст. 95 ЦПК України передбачає, що за загальним правилом документи мають подаватися в оригіналі або належним чином завірені копії. Заявник, який подає документи в копіях, має вказати про наявність у нього або іншої особи оригіналу. Засвідчення вірності копії документа оригіналу здійснюється шляхом проставлення власноручного підпису і дати. Особа має право завіряти копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у неї.

Документи, які долучив до відзиву ОСОБА_5 , не завірені належним чином та не мають відношення до позовних вимог.

Долучений до відзиву аудиторський звіт від 09 серпня 2017року № 05-15/7, прийнятий з порушенням чинного законодавства. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 1247 від 04 жовтня 2011 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2011року за № 1219/19957 «Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту», передбачено ознайомлення з проектом аудиторського звіту відповідальних осіб.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд його позов про відшкодування шкоди, поданий відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі (т. І а.с.138-140).

08 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 15 липня 2020 року у зв`язку з клопотанням відповідача ОСОБА_15 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено для розгляду по суті на 21 жовтня 2020 року о 15 год. 00 хв.

21 жовтня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 02 лютого 2021 року, 13 год. 30 хв. у зв`язку з клопотаннями відповідачів про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину в м. Суми.

02 лютого 2021 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у розгляді справи № 591/6525/18, розгляд справи відкладено до 12 травня 2021 року, 13 год. 40 хв.

12 травня 2021 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у розгляді справи № 591/6525/18, провадження № 1-кп/591/239/2, розгляд даної справи відкладено до 10 серпня 2021 року, 10 год. 00 хв.

10 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 17 листопада 2021 року в зв`язку з неявкою відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

17 листопада 2021 року зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у розгляді справи №591/4467/19 провадження №1-кп/591/201/21, розгляд справи відкладено до 07 лютого 2022 року, 09 год. 15 хв.

07 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 31 березня 2022 року для виклику свідків.

Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року.

Справа призначена до розгляду на 02 серпня 2022 року, 14 год. 30 хв.

02 серпня 2022 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 29 серпня 2022 року о 16 год. 00 хв.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, відповідачі вимоги позивачів не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року колектив Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» звернувся до голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управління майном Сумської обласної ради, Голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва Сумської обласної ради Березіна М.Я. з питання трудової діяльності директора ОСОБА_1 (т. І а.с.22-24).

07 лютого 2017 року колектив працівників Комунального обласного підприємства «Навчально-виробничий центр» звернувся до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради, Управління Держпраці у Сумській області, Служби безпеки України у Сумській області, Сумської місцевої прокуратури з листом-зверненням щодо трудової діяльності на посаді директора Комунального обласного підприємства «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 (т. І а.с. 25-26).

07 березня 2017 року старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області за результатами перевірки матеріалів ЖЕО ВП від 23 лютого 2017 року № 8588 та 9233 від 27 лютого 2017 року за колективним зверненням встановлено, що 23 лютого 2017 року до чергової частини Сумського відділу поліції надійшло колективне звернення «Навчально-виробничого центру» щодо можливих неправомірних дій з боку директора КОП СОР «Навчально-виробничого центру» ОСОБА_1 .

Під час розгляду матеріалів було опитано гр. ОСОБА_1 , який пояснив, що скарга працівників «Навчально-виробничого центру» лише наклеп в його бік, так як його робота контролюється та перевіряється Управлінням майном Сумської обласної ради та Управлінням Держпраці у Сумській області, про що свідчать відповідні документи. Ніяких службових злочинів та протиправних дій він не вчиняв.

Перевірку по даному факту завершено. Матеріали перевірки спрямовані до СІТ Сумського ВП м. Суми) для обліку та зберігання ( т. І а.с.28).

Листом від 09 лютого 2017 року Сумська місцева прокуратура надіслала за належністю до Сумської обласної ради та до Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України звернення колективу Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» щодо законності дій керівника та окремих працівників вказаного підприємства (т. І а.с. 29).

07 березня 2017 року Управління Держпраці у Сумській області на адресу ОСОБА_16 надіслало повідомлення у відповідь на її звернення щодо порушення трудового законодавства Комунальним обласним підприємством Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр», Управління Держпраці у Сумській області, в якому зазначила наступне.

Управлінням Держпраці у Сумській області з 14 лютого 2017 року по 20 лютого 2017 року проведено планову перевірку додержання законодавства про працю КОП СОР «Навчально-виробничий центр».

За результатами перевірки складено акт, директору КОП СОР «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 внесено припис, за виконанням якого встановлено контроль. Проте, за викладеними у зверненні ОСОБА_16 питаннями порушень виявлено не було (т. І а.с.30)

10 лютого 2017 року Управління Служби безпеки України в Сумській області на адресу ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 надіслало повідомлення у відповідь на звернення колективу Навчально-виробничого центру, яке надійшло на адресу Управління 07 лютого 2017 року та зареєстровано за №68/КО-23/199, в якому зазначило, що за результатами розгляду даного звернення слідчим відділом Управління не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального порушення, віднесеного відповідно до ст. 216 КПК України по підслідності органів СБУ (т. І а.с. 31).

Сумська обласна рада на адресу директора Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» Кідіменка П.П. 24 липня 2017 року надіслала повідомлення, про те, що оскільки за результатами фінансово-господарської діяльності за 2015 -2016 роки та І квартал 2017 року КОП СОР «НВЦ» є прибутковим підприємством, пропонувала вирішити питання оплати заборгованості перед ТОВ «Сумитеплоенерго» за рахунок власних обігових коштів (т.І, а.с. 63).

Управління майном Сумської обласної ради на адресу колективу Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» надіслало повідомлення від 27 лютого 2017 року № 05-191 про те, що аудит окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» проводиться у відповідності до ст.17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, п.3.7.8 Положення про управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради від 12 липня 2012 року (в редакції від 02.06.2016), оскільки відносини органів місцевого самоврядування підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (т.І, а.с.66-67).

Управлінням майном Сумської міської ради 09 серпня 2017 року №05-15/7 складено аудиторський звіт окремих питань ефективності фінансово-господарської діяльності Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року, за результатами якого зроблено рекомендації щодо дотримання вимог трудового законодавства (т. І а.с.89-103).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2017 року по справі №591/1210/17, провадження №3/591/482/17 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП за малозначністю скоєних порушень, оголошено усне зауваження. Провадження у справі закрито (т. І а.с.104-105).

29 вересня 2017 року Управління Служби безпеки України в Сумській області надіслало директору КОС СОР «Навчально-виробничого центру «Кідіменку П.П. запит щодо надання копій актів аудиторських перевірок, які проводились в КОП СОР «Навчально-виробничий центр» у 2017 році, а також документів, що підтверджують нарахування і виплату премій директору та головному бухгалтеру підприємства у 1 півріччі 2017 року (т. І, а.с.106).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 має третю групу інвалідності (т. І а.с.5).

З копії медичної документації вбачається, що позивач перебував на лікуванні у кардіологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради 11 липня 2018 року по 20 липня 2018 року з діагнозом ІХС: Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., І-ІІ ст., ризик 3 (високий), Гіпертензивне серце (ГЛШ). Поодинока передсердна екстрасистолія, з 10 червня 2019 року по 21 червня 2019 року з діагнозом ІХС: Дифузний кардіосклероз.Суправентикулярна екстрасистолія. СН І. ФК 2. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. ризик 3. Розповсюджений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів, кила МХД L5-S1, вторинний корінцевий больовий синдром, стадія н/ремісії. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст, стадія субкомпенсації, змішаного генезу (судинна, вертеброгенна), в КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР з 23 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року з діагнозом Полісигментарний остеохондроз шийного відділу, спондилоартроз, спондильоз, унновертибральний артроз, антелистез С4, ретролістез С5, вторинний корінцевий больовий синдром. остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузія диску L4-L5, грижа МХД L4-L5 злів, спондильоз. Спондилоартроз. Абсолютний дегенеративний стеноз просвіту хребцевого каналу на рівні L5-S1. Вторинний корінцевий стійкий больовий синдром, виражене порушення стато-динамічної функції хребта та помірне ходи. Дисцикуляторна енцефалопатія 2 ст. в стадії субкомпенсації зі стійним астено-цефалгічним синдромом; а також в перід з 27 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікування в неврологічному відділенні № 1 (т.І, а.с.40,41, 42).

На підтвердження обставин придбання медичних препаратів позивачем надано копії чеків (т.І, а.с.44-45).

Згідно товарного чеку №1197 від 28 січня 20220 року придбано офісний папір вартістю 190 грн. (т.І, а.с.53).

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він з позивачем перебуває у товариських відносинах, знайомий з ним з 2007 року, з ОСОБА_10 частенько спілкувались, телефонували один одному. Десь у 2018 році йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що він перебуває у кардіологічному відділенні Сумської районної лікарні на фоні того, що після звільнення з роботи на нього було вилити багато «бруду», і він погано почувається. Через рік влітку він знову потрапив в кардіологічне відділення Центральної міської лікарні, і свідок купував йому ліки, позивач дуже переживав. Його стан погіршився у зв`язку з такими неприємностями, з цього приводу він дуже переживав. Позивач жодних прізвищ не називав. Він скаржився на тиск, головні болі, серце боліло. Він говорив, що не може погодитися з усім тим «брудом», що на нього було вилито.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частин другої, третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року (далі Постанова Пленуму ВСУ), вбачається, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Зі змісту ст. 297 ЦК України вбачається, що кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У п. 15 постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

За п. 19 Постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З роз`яснень викладених у п. 16 Постанови Пленуму ВСУ вбачається, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачі в складі трудового колективу КОП «Навчально-виробничий центр» підписали лист-звернення від 13 вересня 2017 року на адресу Голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управління майном Сумської обласної ради, голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва Сумської обласної ради.

Зі змісту вказаного звернення вбачається, що авторами висвітлено обставини діяльності директора КОП Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 у період з 15 січня 2015 року по 02 червня 2017 року.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як працівники Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» реалізували право, передбачене ст. 40 Конституції України на звернення.

Положеннями цієї статті визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення та дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Викладена у листі-зверненні від 13 вересня 2017 року відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як працівниками Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр», інформацію не можна вважати поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його тверджень щодо проведення відповідачами відносно нього кампанії по фальсифікації діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підчас розгляду справи не було доведено наявність складу правопорушення, що може бути підставою для задоволення позову в частині захисту гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації позивача, а тому суд не вбачає підстав, в розумінні положень ст. 23 ЦК України, вважати, що дії відповідачів спричинили позивачам моральну шкоду, а також відсутні правові підстави для стягнення витрат понесених на придбання медикаментів та канцелярські товари.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення виготовлене 07 вересня 2022 року.

Суддя А.П.Сидоренко