БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1077/22
Провадження № 2/497/408/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря - Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності на частки будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на 1/12 частину за кожним вищезазначеного будинку як за спадкоємцями першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- за позивачем ОСОБА_1 на 4/12 частин як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 , та вони, позивачі, та їх матір ОСОБА_4 , тобто дружина померлого, успадкували кожний по 1/12 частин будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_4 , але за життя вона залишила заповіт на ім`я сина, позивача ОСОБА_1 , отже він успадкував її ј частину будинку, яка належала їй як члену колгоспоного двору, та 1/12 частину, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Позивачі не можуть оформити право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тому звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів, керуючись положеннями ст.ст. 15, 16, 368, 370, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України.

Ухвалою від 23.06.2022 року було відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Агбун М.І. 06.07.2022 року надано на адресу суду копію спадкових справ щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.07.2022 року та 24.08.2022 року у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 22.09.2022 року.

Позивачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог діючого законодавства. В позовній заяві заявляли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача - Кубейської міської ради Одеської області до суду також не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази. До суду надана заява від 30.06.2022 року, якою позовні вимоги визнані відповідачем у повному обсязі, та заявлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.30).

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в підготовчому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - ОСОБА_3 , його дружина - ОСОБА_4 , їх син - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Одеської області від 06.01.2022 року за №35 (а.с.12).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

В силу зазначених вимог, позивачі та їх померлі родичі фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , запис акту про смерть №21 від 09.03.2007 року, складений Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого на підставі актового запису №37 від 03.05.0974 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №127 від 02.10.1981 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 146 від 14.12.1978 року, виданих Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.13,14,15).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області № 35 від 06.01.2020 року (а.с.12).

З матеріалів спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що з заявою до нотаріуса звернулися син померлого ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям не видавалося (а.с.34-43). ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину в силу положень ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частку домоволодіння було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою від 06.05.2022 року (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , запис акту про смерть №62 від 16.07.2009 року, складений Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_5 (а.с.11).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй як члену колгоспного двору, та 1/12 частина будинку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області 11.03.2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 14, є її син ОСОБА_1 , позивач по справі (а.с.56).

З матеріалів спадкової справи, надісланої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.44-62) вбачається, що з заявою від 19.07.2013 року до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом звернувся її син, позивач ОСОБА_1

13.01.2022 року на ім`я ОСОБА_1 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с.61).

Однак, згідно постанови від 22.01.2022 року нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку домоволодіння в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім`я спадкодавця (а.с.21).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає, що позивачі, діти померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх мати, дружина померлого ОСОБА_4 , як спадкоємці за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) на підставі, що передбачено законом, тобто в порядку спадкування, набули право на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_4 , в порядку спадкування за заповітом набув право на 1/3 (1/4+1/12) частину вищезазначеного житлового будинку.

Разом з цим права позивачів порушені, вони позбавлені можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіють всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки право власності спадкодавців на будинок не зареєстровані, що стало підставою для нотаріуса відмовити в оформленні права на спадщину.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. З огляду на зазначене, позивачі згідно вимог чинного законодавства успадкували дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Крім того, представником відповідача позовні вимоги визнано у повному обсязі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою м. Болград Одеської області, паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 27.12.1995 року Болградським РВ МВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 - право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_8 , виданий 03.05.2018 року органом 5129, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ,

- право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за спадкоємцєм за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - як за спадкоємцєм за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький