Справа № 570/4777/21
Номер провадження 2/570/273/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.06.2012 р. було задоволено її позов ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. З відповідача на її користь було стягнуто 83953 грн. 58 коп. заборгованість за договором позики від 01.12.2008 року, 839 грн. 58 коп. судові витрати, а всього 90793 грн. 16 коп. Дане рішення суду набрало законної сили 02.07.2012 року. Надалі Рівненським районним судом Рівненської області у даній справі було видано виконавчий лист. Станом на день подання позову заборгованість по даному судовому рішенні становить 87 254 грн. 58 коп. (90 793,16 2 133 1 405,5 = 87 254, 58). Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому позивачка звернулася до суду з позовом та просить його задоволити.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. Позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач в першому судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки має бажання подати відзив на позовну заяву. В подальші два судові засідання відповідач не з`явився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.06.2012 р. у цивільній справі №1716/822/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 83953 грн. 58 коп. заборгованість за договором позики від 01.12.2008 року, 839 грн. 58 коп. судові витрати, а всього 90793 грн. 16 коп.

Дане рішення суду набрало законної сили 02.07.2012 року.

18.07.2012 р. Рівненським районним судом Рівненської області по даній справі було видано виконавчий лист. З даного виконавчого листа вбачається, що з боржника:

-28.11.2013 р. стягнуто 2133 грн. боргу;

-26.04.2016 р. стягнуто 1405 грн. 58 коп. боргу.

Станом на день подання позову заборгованість становить 87 254 грн. 58 коп. (90 793,16 2 133 1 405,5 = 87 254, 58).

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/13238/18; від 30 березня 2016 у справі №6-2168цс15.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу,за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином(стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних, наданим позивачкою.

Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою Si = S x IIс, де:

Si сума боргу з урахуванням індексу інфляції;

S сума заборгованості;

ІІс сукупний індекс інфляції.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості.

Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де:

ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення;

ІІ2 індекс інфляції за другий місяць прострочення;

ІІ3 індекс інфляції за третій місяць прострочення;

<...>

ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період прострочення 12.10.2018 12.10.2021 р.Індекс інфляції
Жовтень 2018101,7
Листопад 2018101,4
Грудень 2018100,8
Січень 2019101
Лютий 2019100,5
Березень 2019100,9
Квітень 2019101
Травень 2019100,7
Червень 201999,5
Липень 201999,4
Серпень 201999,7
Вересень 2019100,7
Жовтень 2019100,7
Листопад 2019100,1
Грудень 201999,8
Січень 2020100,2
Лютий 202099,7
Березень 2020100,8
Квітень 2020100,8
Травень 2020100,3
Червень 2020100,2
Липень 202099,4
Серпень 202099,8
Вересень 2020100,5
Жовтень 2020101
Листопад 2020101,3
Грудень 2020100,9
Січень 2021101,3
Лютий 2021101
Березень 2021101,7
Квітень 2021100,7
Травень 2021101,3
Червень 2021100,2
Липень 2021100,1
Серпень 202199,8
Вересень 2021101,2

Відповідно, сукупний індекс інфляції становить:

ІІс = (101,7/100)x(101,4/100)x(100,8/100)x(101/100)x(100,5/100)x(100,9/100)x(101/100)x(100,7/100)x(99,5/100)x(99,4/100)x(99,7/100)x(100,7/100)x(100,7/100)x(100,1/100)x(99,8/100)x(100,2/100)x(99,7/100)x(100,8/100)x(100,8/100)x(100,3/100)x(100,2/100)x(99,4/100)x(99,8/100)x(100,5/100)x(101/100)x(101,3/100)x(100,9/100)x(101,3/100)x(101/100)x(101,7/100)x(100,7/100)x(101,3/100)x(100,2/100)x(100,1/100)x(99,8/100)x(101,2/100) = 1.22106331

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить: Si = 87254.58 x 1.22106331 = 106543 грн.

Інфляційне збільшення становить різницю між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та розміром заборгованості: 106543 87254.58 = 19 288,42 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 12.10.2018 р. по 12.10.2021 року здійснюється за формулою сума санкцій (3% річних) = С х 3 х Д / 365 / 100, де:

С сума заборгованості;

Д кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язанняКількість прострочених днівСума 3% річних
12.10.2018 31.12.2019 90793,16 х 3% х 446 / 365 / ,54 грн.
01.01.2020 31.12.2020 90793,16 х 3% х 366 / 365 / ,64 грн.
01.01.2021 11.10.2021 90793,16 х 3% х 285 / 365 / ,91 грн.
Всього 7860,08 грн.

Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 27 148 (двадцять сім тисяч сто сорок вісім) грн. 50 коп., з яких: інфляційні втрати у розмірі 19 288, 42 грн. та 3% річних у розмірі 7 860 грн. 08 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання; та 908 грн. судових витрат (судовий збір), а всього 28 056 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят шість) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя Красовський О.О.