Справа № 139/341/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Боржемської І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Майструк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Він є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем за законом є відповідачка ОСОБА_2 . У встановлений законом шестимісячний термін він з об`єктивних причин не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з цим, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки відповідач не надає йому письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини, тому звернувся до суду з даним позовом. Просив надати йому додатковий строк три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Ухвалою від 30.06.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

26.07.2022 від відповідача надійшов відзив разом із заявою про поновлення строку для його подання. У відзиві зазначено, що позивач постійно проживає в смт.Муровані Курилівці. Спадкодавець ОСОБА_3 , також на день смерті проживав в смт.Муровані Курилівці. При житті, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спілкувались, останній часто був у них вдома. ОСОБА_3 у вересні 2020 року вирішив скласти заповіт на ім`я ОСОБА_1 , це було попередньо обговорено з ОСОБА_1 . Після складання заповіту у вересні 2020 року, ОСОБА_3 , а також вона, повідомили ОСОБА_1 про складання заповіту та про його зміст. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 повідомив її, що він немає наміру успадковувати майно та оскільки вона являється дружиною померлого, то щоб спадщину оформляла вона, так буде і дешевше, і справедливо. Однак, через 14 місяців після смерті ОСОБА_3 , позивач вирішив звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини, чому він цього не зробив упродовж шести місяців після відкриття спадщини їй не відомо, і які у нього були перешкоди незрозуміло, адже він не хворів, проживає тут же, де й помер спадкодавець, закордоном на роботі він не був, на строковій службі в Збройних Силах України, також не перебував. Просила відмовити в задоволенні позову (а.с.26-30),.

28.07.2022 підготовче засідання було відкладено у зв`язку з перебуванням головуючої судді у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 19.08.2022 продовжено ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято його до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.08.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 05.09.2022.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав за обставин у ньому викладених, уточнив позовні вимоги, просив суд визначити йому строк один місяць, для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 . Додатково суду пояснив, що ОСОБА_3 був його рідним дядьком. Про те, що він залишив на його ім`я заповіт йому відоме не було, ОСОБА_2 нічого не казала. Про наявність заповіту він дізнався в січні цього року коли до нього прийшла відповідач ОСОБА_2 та попросила відмовитися від спадщини. Після цього він звернувся до Роздолівської сільської ради, де йому видали дублікат заповіту, а потім до нотаріуса.

Представник позивача адвокат Майструк Н.Р. позов свого довірителя також підтримала за обставин у ньому викладених. Просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць, для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.44) Про причини своєї неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення справи не зверталася.

На підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, доводи його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с.4) .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки розміром 2,1708 га на території колишньої Бахтинської сільської ради, кадастровий номер :05:002:0067 (а.с.7).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Із копії заповіту (а.с. 5) слідує, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69092458 від 01.06.2022 вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_3 .? ?не заводилась, спадкові права ніким не оформлялися (а.с. 9).

ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 6).

Приватним нотаріусом 01.06.2022 позивачу відмовлено в прийнятті його заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , в зв`язку з пропуском ним строку для її подання (а.с. 8).

Згідно з положеннями ст.ст. 1269 (в редакції станом на 16.03.2021) ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В даному випадку шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого спадкодавця закінчився 16 вересня 2021 року.

Одночасно, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 283/8882, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

В даному випадку, судом встановлено, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. З цих міркувань, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року №565/1145/17.

Обставини на які посилається відповідач у відзиві, зокрема про те, що позивачу було відомо про наявність заповіту, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням волі померлого, який склав заповіт на користь позивача ОСОБА_1 , суд задовольняє позов повністю та визначає ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць.

Керуючись, ст.ст. 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 10., 12,13, 81, 263, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - один місяць, для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 06.09.2022 року.

Суддя