Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

15 серпня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацька Н.М.,

за участю секретаря Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.01.2019 Господарський суд Черкаської області розглянув заяву ліквідатора банкрута №02-01/14034/1032-14 від 02.10.2018 року та встановив: 1) покласти на особу ОСОБА_2 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «ВКФ «Інтерсетан» на суму 56 058 181,59 грн.; 2)стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі вартості відсутніх матеріальних та інших цінностей ТОВ «ВКФ «Інтерсетан» на суму 12 750 500 грн. Будь-яких матеріальних цінностей ТОВ «ВКФ «Інтерсетан» ОСОБА_2 ліквідатору банкрута не передали, в процесі проведення заходів по ви явленню майна банкрута активи на суму 5 404 800 грн. не виявлені. При примусовому виконанні в межах зведеного виконавчого провадження № 58353945 ухвал господарського суду Черкаської області від 29.01.2016 у справі № 925/1032/14 щодо стягнення: з ОСОБА_2 на користь арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича 881 грн. судового збору; з учасника ТОВ «ВКФ «Інтерсетан», ОСОБА_2 на основний рахунок ТОВ «ВКФ «Інтерсетан» завданої матеріальної шкоди в розмірі вартості відсутніх матеріальних та інших цінностей ТОВ «ВКФ «Інтерсетан» на загальну суму 12 705 500 грн., було описане нерухоме майно боржника - квартира АДРЕСА_1 , яке в подальшому внесено до СЕТАМ для його реалізації. 14.06.2021 за результатами проведених торгів (протокол № 542611) він, позивач ОСОБА_1 , став переможцем торгів з реалізації однокімнатної квартири загальною площею 21.1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка належала фізичній особі ОСОБА_2 . Право власності на квартиру посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. та видано свідоцтво № 1403 від 13.07.2021. В свою чергу, 22.07.2021 ним надіслано лист до ОСОБА_2 про звільнення квартири та передачу ключів. Дана вимога не була виконана, оскільки лист не вручено під час доставки. Тож, у належній йому квартирі проживає ОСОБА_2 , що порушує мої права як власника на реалізацію права користування та розпорядження належним йому майном.

За таких обставин, звернувся до суду та просить визнати ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Ухвалою суду від 29.10.2021 справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 711/11666/21.

Ухвалою суду від 06.01.2022 року прийнято, відкрито провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до початку подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином неодноразово повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було.

Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини:

встановлено, відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 542611 від 14.06.2021 переможцем цих торгів з реалізації однокімнатної квартири загальною площею 21.1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка належала фізичній особі ОСОБА_2 став ОСОБА_1 на підставі найвищої цінової пропозиції. Даний факт також підтверджується актом про проведені електронні торги від 05.07.2021.

Право власності на квартиру посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. та видано свідоцтво № 1403 від 13.07.2021.

Тож, квартира АДРЕСА_1 належить одноосібно на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26517352 від 13.07.2021.

Як вбачається з відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 05.01.2022, наданої суду в порядку ст. 187 ЦПК України, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 23.12.2021 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація з 23.05.2016 по теперішній час.

Судом встановлено, що позивач як законний власник нерухомого майна має всі законні підстави для захисту свого права власності у встановленому законом порядку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст.13ЦК).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

За положеннями частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Стаття 109 ЖК України вказує, що виселення із жилих приміщень допускається з підстав, встановлених законом та в судовому порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача, як власника, порушуються відповідачем, тобто останнім створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між власником квартири ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 відсутній.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст. 109, 150 ЖК, ст.ст. 6, 15, 16, 316, 317, 319, 391, 321, 379, 383, розд. ІІ гл. 52 ЦК України, ст.ст.4, 5, 141, 12, 13, 76-81, 259, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 15.08.2022 року.

Головуючий: Н. М. Кондрацька