Справа № 710/1259/21
Провадження № 2-др/710/2/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2022 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Симоненко О.В.,
секретаря судового засідання Коваленка В.О.,
представник відповідача - адвоката Тишкевич Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження заяву адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шпола-Продукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки,
В обґрунтування заяви зазначив, що Шполянським районним судом Черкаської області розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шпола-Продукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки. При цьому у судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що надасть протягом п`яти днів заяву з додатками до суду щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги у цивільній справі.
Відповідач подав заперечення на заяву про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги. В обґрунтування зазначив, що позивачем укладено договір про правничу допомогу ще 19.08.2021 року та в цей день проведено часткову оплату послуг. Однак, позивачем разом із позовом не було надано орієнтовного розрахунку судових витрат, зокрема на правничу допомогу, що є підставою у порядку ст.134 ЦПК України для відмови у їх стягненні. Також зазначив, що заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг.
Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд без його участі, подану заяву підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Звернула увагу, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України в частині відсутності орієнтованого розміру судових витрат, а також у доказах, наданих на підтвердження витрат на правову допомогу, відсутній акт прийнятих робіт.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №710/1259/21 встановив наступне.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України.
Згідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шпола-Продукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки.
При ухваленні вищевказаного рішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалося, оскільки під час розгляду справи у судовому засіданні 03.12.2021 року представник позивача, адвокат Смаглій В.М., зазначив, що докази на підтвердження таких витрат будуть подані до суду в строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Представником позивача у межах строку визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України надана відповідна заява та докази витрат на правничу допомогу: копію договору на надання правничої допомоги від 10.08.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Смаглієм В.М., розрахунок судових витрат позивача на правничу допомогу від 08.12.2021 року, копії квитанції №18-08/2021 від 19.08.2021 р. та квитанції №28-12/2021 від 03.12.2021 року про сплату ОСОБА_1 8500,00 грн та 5500 грн за договором від 19.08.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 285 від 18.02.2008 року. Також у матеріалах справи наявний оригінал ордеру серії ЧК № 203713 від 19.09.2021року.
Водночас, аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат».
Ураховуючи наведену правову позицію Верховного Суду, приймаючи до уваги зокрема те, що про наявність витрат позивача на правову допомогу, ним зазначено у позовній заяві та заяву про стягнення таких подано із дотриманням вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України, суд відхиляє доводи відповідача про обов`язок суду відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу на підставі ст.134 ЦПК України у зв`язку із не наданням позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із позовною заявою.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
Відповідно положень ч.ч.1,2 ст.30 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Із змісту договору на надання правничої допомоги від 19.08.2021 року вбачається, що сторонами обумовлені вид послуг та їх фіксована вартість, зокрема консультація щодо предмету спору 500, 00 грн, складення позовної заяви та формування письмових доказів 2500,00 грн, складення відповіді на відзив 2000,00 грн, складення додаткових письмових пояснень від 1500,00 грн до 2500,00 грн, представництво замовника у судових засіданнях суду першої інстанції 5000,00 грн, складення адвокатських запитів - 500,00 грн. Відповідно п. 4.2.1 мінімальна сума авансового платежу винагороди становить 8500,00 грн, яка підлягає 100% оплаті замовником на момент укладення договору.
Відповідно матеріалів справи, крім консультації та складання позовної заяви, представником позивача, адвокатом Смаглієм В.М. безпосередньо підписані та подані відповідь на відзив, заява про уточнення позовних вимог, заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Також адвокат Смаглій В.М. брав участь у судових засіданнях. Отже, адвокатом надані послуги, вартість яких визначена умовами договору, відображена у розрахунку судових витрат позивача на правничу допомогу, та сплачена позивачем відповідно доданих квитанцій.
Обґрунтованих доводів відповідачем щодо неспівмірності витрат на правову допомогу не наведено.
Суд вважає надані докази достатніми та такими, що підтверджують дійсні витрати позивача на правничу допомогу, сума заявлених позивачем до відшкодування судових витрат не є завідомо перевищеною або неспівмірною із складністю цієї справи, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 141,270, 354 ЦПК України, суд -
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне судове рішення складене 10.01.2022 року.
Суддя О.В. Симоненко