Справа № 149/2342/21
Провадження № 22-ц/801/1200/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 рокуСправа № 149/2342/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Війтівецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Федик Юлією Юріївною, на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 03 травня 2022 року в м. Хмільнику суддею цього суду Олійником І.В., дата складання його повного тексту 12.05.2022,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила встановити факт, що її батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично вступив в управління та володінням спадковим майном, а саме правом на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366, виданим головою Хмільницької районної державної адміністрації, після смерті дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із батьком ОСОБА_5 на час відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_6 , після смерті котрої залишилося спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай). Зазначає, що спадщину після смерті матері прийняв її батько - ОСОБА_5 , який на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки в нього знаходився оригінал сертифікату серії ВН № 357366 виданий на ім`я ОСОБА_6 , однак за життя свідоцтво про право на спадщину не отримав та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований в будинку сестри позивача за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживав без реєстрації разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 зазначає, що звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, а також ненаданням доказів фактичного прийняття спадщини.

26.10.2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подано до суду першої інстанції заяви про визнання позову в повному обсязі (а.с. 28,87,89).

28.12.2021 року від Війтівецької сільської ради надійшла заява до суду першої інстанції про визнання позову частині встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно (а.с. 113).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Федик Ю.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366 зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.01.1997, тобто після смерті спадкодавця (матері позивача), не підтверджено одержання цього сертифіката, оскільки відсутній підпис у відповідній графі, не надано суду оригінал цього документа, як і не підтверджено одержання КСП "Колос" державного акту серії ВН № 27 до списку осіб котрого включено спадкодавця, не доведено наявності у спадкодавця ОСОБА_6 іншого майна в управління або володіння яким фактично вступив спадкоємець (батько позивача).

Крім того, суд першої інстанції також виходив з того, що у свідоцтві про смерть місцем смерті ОСОБА_5 зазначено м. Вінниця та за змістом постанови державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори ЦЗ МУ МЮ України (м. Хмельницький) Дишкант М. В. № 689/02-31 від 10.04.2021, встановлено, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином подані позивачем докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини містять суперечливі відомості щодо фактичного місця проживання спадкодавця (батька позивача), оскільки позивач зазначає, що на момент смерті батько був зареєстрований в будинку її сестри за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживав без реєстрації разом із нею за адресою: АДРЕСА_3 .

З такими висновками суду не можна погодитися з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації Хмільницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.06.2021 року в архіві відділу наявний актовий запис про шлюб №16 від 29.11.1946 року, складений виконавчим комітетом Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області на гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.11.2000 року (а.с. 12).

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366, ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективному сільськогосподарському підприємстві "Колос", розміром 3,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 39, 41, 196-197).

Розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації № 306, на підставі якого видано цей сертифікат, було прийнято 16.12.1996 року (а.с. 196).

Даний сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.01.1997 за № 12637 (а.с. 42-45).

Згідно виписки із списку, що додається до державного акта серії ВН № 27 ОСОБА_6 внесена під №58 до списку громадян членів спілки приватних сільськогосподарських товаровиробників "Колос" с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

У довідці Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 206 від 21.07.2020 зазначено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею в будинку на день смерті був зареєстроавний та проживав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 46).

Це підтверджується також виписками із погосподарських книг Терешпільської сільської ради (с. Софіївка) за 1991-1995, 1996-2000 (а.с. 143-148).

Згідно довідки Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 216 від 03.09.2020 по АДРЕСА_1 з 19.10.2002 року ніхто не був зареєстрований і не проживав (а.с. 48).

У довідці Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області №224 від 11.09.2020 зазначено, що ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживав та не був зареєстрований. За даною адресою з 19.10.2002 року ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.49).

Довідка Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 5048/08-04 від 16.12.2020 видана про те, що ОСОБА_5 проживав без реєстрації 3 19.10.2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 47).

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори ЦЗ МУ МЮ України (м. Хмельницький) Дишкант М. В. № 689/02-31 від 10.04.2021, в процесі вивчення пред`явлених документів, було відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадкової справи на майно після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нотаріусом встановлено, що ОСОБА_5 до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відомості про наявність спадкової справи до майна ОСОБА_5 відсутні (а.с. 50).

Відповідь державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори ЦЗ МУ МЮ України (м. Хмельницький) Глуздань С.В. № 935/01-16 від 02.12.2021 дана про те, що спадкові справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у Хмільницькій державній нотаріальній конторі не заводились.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом ст. 23 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Указу "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які були чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2022 року у справі № 305/235/17.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одеражання КСП акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У довідці Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 206 від 21.07.2020 зазначено про спільне проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_6 та відповідна інформація наявна у виписці із погосподарських книг Терешпільської сільської ради (с. Софіївка) за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має керуватися положеннями статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366, видано

на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації № 306 від 16.12.1996 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.01.1997 за № 12637, що підтверджує дійсно факт того, що ОСОБА_6 була членом КСП «Колос», набула право на земельну частку (пай) і на її ім`я було оформлено сертифікат.

На виконання пункту 8 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" було прийнято Постанову від 12.10.1995 №801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Надані позивачем сертифікат та витяг із книги реєстрації сертифікатів відповідають встановленій формі.

Щодо відсутності підпису ОСОБА_6 , який підтверджує отримання сертифікату ВН №0357366, то апеляційний суд з огляду на вказані вище положення норм матеріального права та обставини справи дійшов висновку про те що, включення до списку громадян членів спілки приватних сільськогосподарських товаровиробників "Колос" с. Терешпіль, Хмільницького району, Вінницької області, що додається до акту на право колективної власності на землю підтверджує факт набуття за життя матір`ю позивача права на земельну частку (пай), однак розписатись про отримання сертифікату вона не могла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дня видачі цього сертифікату.

Таким чином, проживаючи разом із ОСОБА_6 на час її смерті та отримавши сертифікат протягом шести місяців після її смерті, ОСОБА_5 вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто фактично прийняв спадщину.

Спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до спадкових відносин щодо одержання спадщини після нього належить застосувати норми ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку підлягають встановленню факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивачем на підтвердження факту її постійного проживання з батьком ОСОБА_5 на час відкриття спадщин надавались такі документи:

довідка Терешпіл216ької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 216 від 03.09.2020 про те, що по АДРЕСА_1 з 19.10.2002 року ніхто не був зареєстрований і не проживав;

довідка Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області №224 від 11.09.2020 про те, що ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку по АДРЕСА_1 не проживав та не був зареєстрований.

довідка Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 5048/08-04 від 16.12.2020 про те, що ОСОБА_5 проживав без реєстрації 3 19.10.2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи - спадкодавця, за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

Державна реєстрація місця проживання спадкодавця ОСОБА_5 за адресою, відмінною від адреси спадкоємця ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами, а саме довідками органів місцевого самоврядування. Місце смерті особи в певному місці не свідчить про факт постійного проживання особи в тому місці, де вона померла.

Отже, письмові докази у справі в їх сукупності доводять факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, з урахуванням наданих позивачем доказів, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення фактів вступу в управління та володіння спадковим майном, встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Федик Юлією Юріївною, задовольнити, рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Війтівецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту вступу в управління та володіння майном, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , а саме правом на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії ВН № 0357366, виданим головою Хмільницької районної державної адміністрації.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0357366.

Понесені судові витрати залишити за сторонами.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. С. Панасюк

Т. Б. Сало