Номер провадження: 22-ц/813/5437/22
Справа № 501/3144/21
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним та його скасування,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним та його скасування (т.1, а.с.2-5).

11 листопада 2021 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області узадоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (третя особа: Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ») про визнання наказу незаконним та його скасування відмовлено повністю (т.2, а.с.169-177).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т.2, а.с.180-185).

21 січня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у якій відповідач зазначає, що станом на 14.01.2022 року ОСОБА_1 не звільнена з державного підприємства та перебуває на простої відповідно до наказу №392/15 від 28.08.2021 року з оплатою 100% середньорічної годинної тарифної ставки. ЧФ ДП «АМПУ» до цього часу постійно ознайомлює ОСОБА_1 з вакантними у підприємстві робочими місцями, від працевлаштування на які ОСОБА_1 відмовляється. З огляду на викладене, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (т.2, а.с.213-213в).

В судове засідання, призначене на 01 вересня 2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, виходив з того, що оголошення простою позивачу та іншим працівникам відділу викликано відсутністю обсягу робіт та функціонального навантаження працівників, які працювали в зазначеному відділі, тощо. А також з того, що за обставинами даної справи відповідач не порушив процедуру оголошення простою позивачу, оскільки умови простою, передбачені ст.34 КЗпП України, були наявні, на момент видання оскаржуваного наказу.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» 10.04.2018 укладено договір №1/50 (далі - Договір) предметом якого, відповідно до пункту 2.1 Договору, є здача/прийом експортних, транзитних, імпортних вантажів, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для відповідача (Адміністрації за Договором) або для його контрагентів (т.1, а.с.51-56).

Предметом Договору є обслуговування та забезпечення руху вантажів, що перевозяться залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 4.2 Положення про Головну диспетчерську ЧФ ДП «АМПУ» від 25.02.2021 №491/15-02-06.02-03 показником фінансових результатів Головної диспетчерської є прибуток (т.1,а.с.101-108).

Відповідно до пункту 77 Статуту державного підприємства «Адміністрація морських портів України», основним показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток (т.1, а.с.59-87).

Пунктом 2.1 Положення про Чорноморську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України» отримання прибутку визначено, як мета створення філії (т.1, а.с.88-99).

Протягом 2019-2020 років господарська діяльність відповідача за Договором мала наступний фінансовий результат (т.1, а.с.13, 58):

- 2019 рік - доходи від надання послуг склали 8 163,4 тис. грн. при витратах філії, пов`язаних з наданням послуг за Договором 7 022,8 тис. грн. (позитивний результат склав+1 140, 6 тис. грн.);

- 2020 рік - доходи від надання послуг склали 7 891,2 тис. грн. при витратах філії, пов`язаних з наданням послуг за Договором 7 604,3 тис. грн. (позитивний результат склав+286, 9 тис. грн.).

Листом від 26.03.2021 №ДН5-07/196 Дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій Адміністрація морського порту Чорноморськ повідомлено про припинення дії Договору з 01.04.2021 (т.1, а.с.100).

Додатковою угодою від 31.03.2021 Договір №1/50 розірвано (т.1, а.с.57).

22.04.2021 начальником Чорноморської філії Адміністрації морського порту Чорноморськ видано наказ №233/15 «Про зміни в організації виробництва і праці» (т.1, а.с.6-7).

В наказі зазначається, що з 01.09.2021 в Чорноморській філії «Адміністрації морського порту Чорноморськ» ліквідований структурний підрозділ «відділ залізничних операцій» головної диспетчерської з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис та проведено зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників цього структурного підрозділу.

Звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт вказує, що відповідно до графіку використання робочого часу змінних працівників на серпень місяць 2021 року Відділу залізничних операцій Головної диспетчерської 31 серпня 2021 року позивач працювала у нічну зміну, тобто з 20:00 години 31.08.2021 року по 00:00 годину 01.09.2021 року. Відповідно до Наказу №392/15 позивач був змушений перебувати в приміщенні (актова зала) на другому поверсі адміністративно-побутової будівлі за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вулиця Сухолиманська, 31, з 08:00 до 17:00 годин 01.09.2021 року, перебуваючи на робочому місці з порушенням режиму роботи та відпочинку згідно чинного законодавства України. Апелянт вважає, що фактично відповідачем було визнано, що вихід працівників на роботу за графіком змінності 31.08.2021 року з наступним прибуттям на місце простою 01.09.2021 року з 08:00 є неприпустимим, що свідчить про визнання відповідачем порушення Наказом від 28.08.2021 року №392/15 ч. 1 ст. 59 КЗпП України в частині тривалості перерви між змінами. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що чинним законодавством встановлено чітку процедуру запровадження та зміну оплати праці, графіків змінності та режиму роботи, яка передбачає неможливість їх запровадження без участі та погодження з профспілковим органом, що діє на підприємстві.

Колегія суддів, відхиляючи вказані доводи апеляційної скарги зазначає наступне.

Відповідно до листа ознайомлення працівників структурного підрозділу відділу залізничних операцій Головної диспетчерської з наказом ЧФ ДП «АМПУ» від 22.04.2021 №233/15 вбачається, що змінний технік 1 категорії відділу залізничних операцій головної диспетчерської ОСОБА_1 ознайомилась з ним 29.04.2021 (а.с.8 т.1).

ОСОБА_1 15.05.2021 вручено попередження про наступне вивільнення, з яким вона не погодилась, про що свідчить копія попередження наявна в матеріалах справи (а.с.165 т.1).

Позивачу надавалися переліки вакантних посад та пропозиції іншої роботи в підрозділах державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (а.с.165-172, 208-215, 216-223, 224-231, 232-239, 241-248 т.1; а.с.2-10, 11-18, 20-27. 32-39, 41-48, 49-56, 59-66, 73-80, 82-89, 92-99, 102-109, 114-121, 125-133 т.2).

Від переведення на запропоновані вакантні робочі місця позивачка відмовилась.

На адресу Профспілкової спілки працівників морського порту Чорноморськ 11.08.2021 направлено подання від 05.08.2021 щодо згоди на звільнення з ЧФ ДП «АМПУ» змінного техніка 1 категорії відділ залізничних операцій головного диспетчерської ОСОБА_1 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників (а.с.173 т.1).

Вказане подання 25.08.2021 розглянуто на засіданні профспілкового комітету ПП МПЧ, прийнято відповідне протокольне рішення та надано відмову у наданні згоди на звільнення з ЧФ ДП «АМПУ» змінного з техніка 1 категорії відділ залізничних операцій головного диспетчерської ОСОБА_1 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників (а.с.174-176 т.1).

Начальником Чорноморської філії Адміністрації морського порту Чорноморськ виданий наказ №392/15 від 28.08.2021 «Про виведення в простій працівників відділу залізничних операцій головної диспетчерської» (а.с.14 т.1).

Наказом передбачено вивести з 01.09.2021 по 31.12.2021 в простій працівників відділу залізничних операцій головного диспетчерської з оплатою праці згідно п.15 Додатку 2 Колективного договору з наступним режимом простою: з понеділка по четвер з 08:00 до 17:00, п`ятниця 8:00 до 16:00 з перервою для відпочинку та прийняття їжі з 12:30 до 13:18 з вихідними днями субота та неділя. Місцем перебування працівників на період простою визначено відділ залізничних операцій головного диспетчерської в приміщенні (актова зала) на другому поверсі адміністративно-побутової будівлі за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Сухолиманська, 31.

Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Тобто в розумінні даної статті приклади таких умов: - погодні умови - для сільськогосподарських підприємств; - економічні умови - відсутність замовлень, введення економічних санкцій, обмежень тощо; - відключення електроенергії; - вихід з ладу необхідного обладнання та неможливість його швидко відремонтувати; - форс-мажорні обставини (невідворотна сила).

З матеріалів справи вбачається, що фінансові результати господарської діяльності за договором №1/50 свідчать про стійку (протягом двох років) тенденцію зниження доходів від договору (з 8 163, 4 тис. грн. у 2019 році до 7 891, 2 тис. грн. у 2020 році) одночасно з зростом витрат філії, пов`язаних з наданням послуг за Договором (з 7 022,8 тис. грн. у 2019 році до 7 604, 3 тис. грн. у 2020 році). У першому кварталі 2021 року доходи від договору склали 1 316, 9 тис. грн., витрати, пов`язані з наданням послуг за Договором склали 2 638,8 тис. грн., тобто негативний результат склав - 1 321, 9 тис. грн.

Припинення дії Договору №1/50 обумовило втрату правових підстав подальшого здійснення функцій, покладених на відділ залізничних операцій Головної диспетчерської ЧФ ДП «АМПУ», технічну можливість та доцільність їх здійснення.

Тобто, оголошення простою позивачу та іншим працівникам відділу викликано відсутністю обсягу робіт та функціонального навантаження працівників, які працювали в зазначеному відділі, тощо.

Зазначене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що на підприємстві не мало місце зупинення робіт , на що було вказано в Постанові ВС від 30.01.2019 року у справі №210/5853/16-ц.

Твердження апелянта про те, що функції відповідача за договором після його припинення здійснюють портові оператори , є неспроможним, оскільки зазначені функції портові оператори здійснюють на підставі укладених з АТ «Укрзалізниця» договорів, стороною яких не є відповідач.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наказ № 392/15 від 28.08.2021 «Про виведення в простій працівників відділу залізничних операцій головної диспетчерської» було видано в повній відповідності до чинного законодавства України, з врахуванням відсутності обсягу робіт та функціонального навантаження працівників, які працювали в зазначеному відділі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що фактично відповідачем було визнано, що вихід працівників на роботу за графіком змінності 31.08.2021 року з наступним прибуттям на місце простою 01.09.2021 року з 08:00 є неприпустимим, що свідчить про визнання відповідачем порушення Наказом від 28.08.2021 року №392/15 ч. 1 ст. 59 КЗпП України в частині тривалості перерви між змінами, виходячи з наступного.

З акту від 30.08.2021 року вбачається, що уповноважені представники відповідача під час ознайомлення працівників відділу залізничних операцій Головної диспетчерської Чорноморської філії ДП «АМПУ» з Наказом начальника філії від 28.08.2021 року №392/15 про приведення їх у простій визнали недоцільним вихід працівників на роботу за графіком змінності 31.08.2021 року.

Також до працівників було доведено, що у разі їх виходу на роботу за графіком змінності 31.08.2021 року допускається їх неявка за місцем простою 01.09.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпПУ про зміну істотних умов праці -у тому числі - режиму роботи працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Зазначена норма Закону не може бути застосована до простою, оскільки простій не є працею в розумінні ч. 1 ст. 34 КЗпПУ. Якщо працівник призупинив виконання роботи внаслідок відсутності необхідних для неї умов, то час перебування працівника на території роботодавця протягом часу призупинення робіт не є працею, а час такого перебування - не є робочим часом.

Чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття «робочий час». Разом з тим, відповідно до Листа Мінпраці України робочий час - це час, протягом якого працівник повинен виконувати обов`язки за трудовим договором (тобто, час, протягом якого людина не виконує обов`язки за трудовим договором, не є робочим часом).

Тому, оскаржуваний наказ не суперечить нормам діючого законодавства, керівник ДП МТП «Чорноморськ» діяв в межах дискреційних повноважень .

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа Професійна спілка працівників морського порту «Чорноморськ» про визнання наказу незаконним та його скасування - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Комлева О.С.

Сегеда С.М.