Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3227/17 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №274/3227/17 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Корбута В.В. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, у якій просить: зупинити до розгляду цієї заяви виконання за виконавчим документом, що виконується в рамках виконавчого провадження №56467794 від 27 січня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати виконавчий лист №274/3227/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом №274/3227/17 від 13 квітня 2018 року грошові кошти в сумі 20 000 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 05 червня 2018 року відкрите виконавче провадження №56467794 на підставі виконавчого листа, виданого 13 квітня 2018 року згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року в справі №274/3227/17, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (наразі ОСОБА_6 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення сином повноліття. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року змінено в частині визначення розміру аліментів, їх розмір зменшено з 1/4 до 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виконавчий лист, виданий 13 квітня 2018 року, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутня матеріальна передумова стягнення аліментів у розмірі ј частки, враховуючи, що після видачі виконавчого документа був змінений зміст судового рішення та розмір аліментів становить 1/8 частку. Крім того, заявник самостійно перераховував аліменти на утримання сина, а з березня 2020 року дитина повністю знаходиться на утриманні батька. Отже, сплачені ОСОБА_1 аліменти в сумі 20 000 грн. мають бути стягнуті з ОСОБА_5 на його ( ОСОБА_1 ) користь, приймаючи до уваги, що у період виплати аліментів син повністю перебував на його (батька) утриманні.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року заява ОСОБА_1 повернута без розгляду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року скасована, а справа за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2022 року в призначенні до розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції від 20 січня 2022 року, через представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд під час постановлення ухвали проігнорував норми другого речення частини четвертої ст.432 ЦПК України та дійшов незаконного висновку про те, що нормами ЦПК України не передбачено одночасного з вирішенням питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на вимогу боржника стягнення на його користь, тобто боржника, безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом, та має бути пред`явлена окрема позовна заява про стягнення відповідної суми. Крім того, відмовляючи у призначенні до розгляду заяви, суд першої інстанції керувався двома різними нормами ЦПК України та прийняв судове рішення, яке за своєю суттю є ні відмовою у відкритті провадження у справі, ні поверненням заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, законною та відповідає вимогам ЦПК України. Зазначає, що хоча рішення було допущено до негайного виконання, але воно не виконувалося. Жодного платежу в примусовому порядку не здійснено. ОСОБА_1 постійно штучно зменшував базу для нарахування аліментів та надавав державному виконавця неправдиві відомості щодо сум отриманої заробітної плати. Разом із тим, ОСОБА_1 самостійно періодично надсилав кошти на виконання рішення суду з призначенням «аліменти». Крім того, рішення суду не скасоване, а лише зменшений розмір аліментів із 1/4 до 1/8 частки. Самочинно згодом ОСОБА_1 припинив сплату аліментів. Вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 20 000 грн безпідставна. Положення частини четвертої ст.432 ЦПК України до спірних відносин застосовуватися не можуть, оскільки це позбавить її, як заінтересовану особу, доступу до правосуддя та призведе до прийняття завідомо незаконного рішення. В свою чергу ніхто не позбавляє ОСОБА_7 права на звернення до суду із відповідним позовом в порядку, встановленому ЦПК України, якщо він вважає, що його права порушені.

Учасники справи до суду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не спрямовували. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга ст.372 ЦПК України). Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у призначенні до розгляду заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист №274/3227/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим відсутні підстави для розгляду цього питання, а також зупинення виконання за зазначеним виконавчим листом, оскільки виконання вже не відбувається. Вимога про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних за виконавчим документів грошових коштів в сумі 20 000 грн. не може бути об`єднана (пред`явлена) з вимогою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та має бути окремо пред`явлена шляхом подання позовної заяви. Водночас пославшись на положення п.2 частини першої ст.186 ЦПК України, п.2 частини четвертої ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що підстави для призначення заяви ОСОБА_1 до розгляду відсутні.

Колегія суддів не може повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення сином повноліття (а.с.114 т.1). Рішення про стягнення аліментів було допущено до негайного виконання лише в межах суми платежу за один місяць та при цьому роз`яснено, що судове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Постановою заступника начальника Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 05 червня 2018 року відкрито виконавче провадження №56467794 із виконання виконавчого листа №274/3227/17, виданого Бердичівським міськрайонним судом 13 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини всіх доходів на утримання сина ОСОБА_8 (а.с.101 т.2).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінено та зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_1 (а.с.166-170 т.1).

Відповідно до частини другої ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено та визнано виконавчий лист №274/3227/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2017 року і до досягнення сином повноліття, таким, що не підлягає виконанню (а.с.14-15 т.2). Ухвала набрала законної сили.

Отже, наразі чинна ухвала суду першої інстанції, що набрала законної сили, якою виконавчий лист (про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі ј частки) визнаний таким, що не підлягає виконанню. Тобто, вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вже знайшла своє вирішення по суті та повторно бути розглянутою не може, виходячи із того, що жодний учасників цивільного процесу не має права вимагати перегляду остаточного судового рішення з метою домогтися повторного розгляду та винесення нового судового рішення. Учасники цивільного процесу вправі в апеляційному порядку оскаржити ухвалу суду першої інстанції від 07 вересня 2021 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, але правом на апеляційне оскарження відповідної ухвали не скористалися, реалізувавши його на власний розсуд. Ухвала суду першої інстанції від 07 вересня 2021 року не оскаржена, а тому її законність та обґрунтованість в межах цього апеляційного провадження не обговорюється.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині своєї ухвали послався на положення п.2 частини першої ст.186 ЦПК України, але у резолютивній частині ухвали від 20 січня 2022 року не відмовив у відкритті провадження в частині вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За змістом п.3 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою суду першої інстанції від 07 вересня 2021 року, яка набрала законної сили, виконавчий лист №274/3227/17, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2018 року, наразі визнаний таким, що не підлягає виконанню, а також приймаючи до уваги принцип правової визначеності (один із основних елементів верховенства права), ухвала суду першої інстанції від 20 січня 2022 року в частині вимоги щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до скасування, а провадження у цій частині - до закриття.

Разом з тим, суд першої інстанції при постановленні ухвали про відмову в призначенні до розгляду заяви ОСОБА_1 не врахував положень частини четвертої ст.432 ЦПК України.

Так, частиною четвертою ст.432 ЦПК України унормовано, що про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

ОСОБА_1 у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, порушує питання про стягнення на його користь коштів у сумі 20 000 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що такі кошти одержані стягувачем ОСОБА_5 безпідставно за виконавчим листом №274/3227/17, виданим Бердичівським міськрайонним судом 13 квітня 2018 року.

Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення спеціальної норми, якою є частина четверта ст.432 ЦПК України, що закріплює за боржником право одночасно порушити питання щодо стягнення на його користь безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом, якщо стягнення за виконавчим документом відбулося повністю або частково, а послався на положення п.2 частини четвертої ст.185 ЦПК України, яким урегульовано питання повернення заяви у випадку порушення правила об`єднання позовних вимог. При цьому суд першої інстанції не врахував, що за загальним правилом при конкуренції правових норм підлягає застосуванню саме спеціальна норма права та стадію цивільного процесу, коли вирішуються питання, пов`язані з виконанням судового рішення, що ухвалено, а тому дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 належить звернутися до суду з окремим позовом про стягнення на його користь відповідної суми, безпідставно одержаної за виконавчим документом.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що положення частини четвертої ст.432 ЦПК України до спірних відносин застосовані бути не можуть, оскільки це позбавить стягувача ОСОБА_5 доступу до правосуддя та призведе до прийняття завідомо незаконного рішення спростовуються змістом частини третьої ст.432 ЦПК України, яка передбачає розгляд заяви у судовому засіданні з повідомленням не лише боржника, а й стягувача.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу відносно права ОСОБА_7 на звернення до суду із відповідним позовом в порядку, встановленому ЦПК України, якщо він вважає, що його права порушені, безпідставні, оскільки право одночасного пред`явлення вимоги про стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом належить боржнику та передбачено спеціальною нормою процесуального права, якою є частина четверта ст.432 ЦПК України.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу, які стосуються розгляду вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь грошових коштів в сумі 20 000 грн, як безпідставно одержаних ОСОБА_5 за виконавчим листом №274/3227/17, виданим Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 13 квітня 2018 року, не можуть бути розглянуті апеляційним судом на стадії вирішення процесуального питання та є передчасними. Такі обставини належать до предмета дослідження та оцінки при розгляді судом першої інстанції вимоги про стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом.

Також відповідно до змісту частини третьої ст.432 ЦПК України до розгляду заяви суд першої інстанції має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом. Така вимога у заяві є. Суд першої інстанції, її обговоривши та надавши оцінку доказам, не розглянув.

Із огляду на вищевикладене, вимоги заяви щодо зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом не розглянуті судом першої інстанції по суті, а незаконний зміст резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від 20 січня 2022 року перешкодив ОСОБА_1 у доступі до судочинства. Порушення норм процесуального права призвело до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали, а тому відповідно до положень ст.379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції в частині вимог щодо зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись п.3 частини першої ст.255, ст.ст.259,268,367-368,374,377,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2022 року в частині вимоги щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасувати, а провадження у цій частині закрити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2022 року в частині вимог щодо зупинення виконання за виконавчим документом та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом скасувати, а справу в цій частині вимог направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: