Справа № 522/227/22
Провадження 2/522/69/22
У Х В А Л А

10 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування Приморського району міста Одеси про визнання неправомірним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування Приморського району міста Одеси про визнання неправомірним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування Приморського району міста Одеси про:

1)визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення;

2)стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи;

3)стягнення 20000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про визнання неправомірними та скасування наказу про звільнення.

У відповідності з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" заявлені вимоги є "іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин", тому не відноситься до вимог про стягнення заробітної плати, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільнені від сплати судового збору (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, провадження №12-301гс18).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру та немайнового характеру.

Згідно з підпунктом другим пункту другого частини другої статті 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

Згідно з підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, заявлена позивачем вимога: визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення підлягає оплаті судовим збором в 992,40 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 28.11.2018 по справі №761/11472/15-ц (касаційне провадження №61-23674св18) вбачається, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити 992,40 грн. за вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Так, позивачем до позовної заяви необхідно додати документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1984,8 грн., або додати документ, що підтверджує пільги щодо його сплати; надати докази, що підтверджують майновий стан позивача і дають підстави відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст.175-177, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування Приморського району міста Одеси про визнання неправомірним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи- залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Науменко