Справа № 211/7487/20
Провадження № 2/211/264/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 вересня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 20.04.2012 в сумі 29 162,55 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, з яких: 19 725,38 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 947,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 8 489,78 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно пункту 3 заявлених вимог тексту позовної заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач звернулася до суду з відзивом на позов.

В обгрунтування відзиву зазначено, що дійсно вона 20.04.2012 при оформленні зарплатної картки підписала заяву на отримання кредитної картки за пропозицією банку, хоча надана позивачем заява не містить інформації, яку саме картку вона бажає оформити. На картку не було встановлено кредит. Заявку на зміну кредитного ліміту вона не подавала, а відповідно до довідки банку від 06.08.2018 кредитний ліміт був нульовим. Договору про отримання банківських послуг не укладалося, до позову надано лише Тариф обслуговування кредитних карт "Універсальна", який не існував на момент отримання кредитної карти. Усі дані, що стосуються відсоткових ставок, комісій, у витягу зазначений на квітень 2013 року. У заяві позичальника від 20.04.2012 процентна ставка не зазначена. До того ж у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяги з Тарифів та Умов вона розуміла, ознайомилася та погодилася з ними та вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, з огляду на їх мінливий характер. До того ж укладений між сторонами договір від 20.04.2012 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту, користування ним, тощо. Тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

В обгрунтування відповіді на відзив представником позивача зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву банк та клієнт приєдналися і зобов`язалися виконувати всі Умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Крім того, як вбачається з виписки по рахунку, відповідач користувалась кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість за договором, а отже ознайомилася з умовами договору, визнала їх та частково виконувала. Більш того, згідно заяви, відповідач зобов`язувалсь самостійно ознайомлюватись зі всіма змінами Умов та Правил надання банкіських послуг та Тарифів на сайту банку. зазначено про те, що банк вимагає лише стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками, без стягнення неустойки. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 20 квітня 2012 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10 - копія анкети-заяви).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що згідно наданого до суду розрахунку, станом на 27 жовтня 2020 року, становить 29 162,55 грн., з яких:

-19 725,38 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-947,39 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

-8 489,78 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) зазначено, що надані позивачем Умови та Правила,вкредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з позичальника непогашеного тіла кредиту та процентів за користування кредитом, розмір яких сторони обумовили в анкеті-заяві.

У анкеті-заяві позичальника від 20.04.2012 процентна ставка не зазначена (а. с. 10).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, про що позивачем зазначено вимогу в тексті позову.

До суду надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому зазначено в тому числі базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, штрафні санкції, тощо, за підписом відповідача ОСОБА_1 , що нею не спростовано. Однак дата надання інформації зазначена як 15.07.2020, інформація є актуальною до 30.07.2020, в той час як борг виник за період з 05.07.2017 по 27.10.2020 (згідно наданого до суду розрахунку).

Верховний Суд в постанові від 30 червня 2021 року по справі № 690/328/20-ц (провадження № 61-6467 св 21) зазначив, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанкуу будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають також правовим позиціям, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19 та постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 690/328/20-ц (провадження № 61-6467 св 21), та від 07 липня 2021 року по справі № 205/1012/20 (провадження № 61-4св21), а також викладених у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 724/970/20.

Контррозрахунок чи доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, відповідачем ОСОБА_1 до суду не надано.

Крім того, Верховний Суд неодноразово, в тому числі у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, зазначав про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивачем відсотки на підставі ст. 625 ЦК України нараховані, згідно наданого до суду розрахунку, за період з 01.09.2019 по 27.10.2020 (а.с.7), позов подано до суду 21.12.2020.

Таким чином, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), заборгованість за договором №б/н від 20.04.2012, що виникла станом на 27.10.2020, в сумі 28 215 (двадцять вісім тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 16 коп., з яких: 19 725 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 38 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 489 (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 78 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня