Справа № 594/753/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

розглянувши у підготовчому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у червні 2021 року звернулася в суд із цим позовом, який у процесі розгляду справи уточнила та просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь грошову компенсацію: вартості 1/2 частини автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, об`єм двигуна 1300 см. куб. в розмірі 58 275 (п`ятдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 76 коп., вартості 1/2 частини автомобіля марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, об`єм двигуна 1968 см. куб. в розмірі 123 762 (сто двадцять три тисячі сімсот шістдесят дві) грн 18 коп.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 11 вересня 2018 року, однак на тепер їхні з відповідачем сімейно-шлюбні відносини склалися неналежним чином, а тому вважає, що є необхідність поділу вищезазначеного майна, а саме набутих за час перебування в шлюбі автомобілів марки «Chevrolet Lacetti» та «Volkswagen Golf».

Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року, провадження по справі зупинено та призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортних засобів, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

В підготовче засідання позивачка та її представник адвокат Сідоров В.М. не з`явилися. Представник позивачки у поданому ним 09 серпня 2022 року клопотанні просить слухати справу за його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився. 28 липня 2022 через канцелярію суду подав заяву про визнання позову, в якій змінені позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача адвокат Когут О.В. в підготовче засідання не з`явився. Подав клопотання, в якому просить провести розгляд справи за його відсутності.

З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , про що 11 вересня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис за № 132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2018 року.

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано спірні автомобілі марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску та марки VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року випуску.

Судом встановлено, що спірний автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 ) 17 липня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу №21002 відчужено продавцем на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу: ТОВ «Автофортуна» (39332826) ОСОБА_4 , жителю м.Коломия Івано-Франківської області за ціною 102500,00 грн.

Згідно інформації, наданої 14 січня 2022 року за вих.№31/19/3-С1а.з ТСЦ 6143 МВС України в Тернопільській області, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, тип кузова легковий седан, об`єм двигуна 1598 см.куб., бензин, був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , перереєстрований на іншу особу 17 липня 2021 року.

Отже, з обставин справи випливає, що автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 ) відчужено відповідачем під час розгляду справи в суді.

Згідно інформації, наданої 06 липня 2021 року ТСЦ 6145 РСЦ МВС України в Тернопільській області, згідно Єдиного державного реєстру МВС, станом на 06.07.2021 за відповідачем 06.12.2019 року зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року, вартість якого складає 98139,95 грн.

Позивачка у клопотанні про призначення судової автотоварознавчої експертизи вказувала на те, що автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року, на даний час не перебуває у власності відповідача, оскільки він його відчужив під час розгляду справи на користь третіх осіб, що також не заперечувалось відповідачем та підтверджується інформацією, наданої 04 серпня 2021 року ТСЦ 6145 РСЦ МВС України в Тернопільській області, згідно Єдиного державного реєстру МВС, станом на 04.08.2021 за відповідачем ОСОБА_2 автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 2011 року не значиться зареєстрованим.

Отже, спірні автомобілі марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, та марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, на час розгляду справи не знаходяться у власності відповідача та відчужені ним.

Позивачка ОСОБА_1 письмової згоди на відчуження вказаних вище автомобілів марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, та марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, не надавала.

Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Частина п`ята статті 71 СК України не встановлює вимогу про обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно й отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, щосутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Суд наголошує на тому, що спірні автомобілі, які були відчужені відповідачем без згоди позивачки, набуті за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2021 року у справі задоволено клопотання позивачки та призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортних засобів, автомобілів марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, та марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, без їхнього огляду, за наявними у матеріалах справи документами, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи від 09 червня 2022 року №381/22-22 ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, об`єм двигуна 1968 см. куб., що визначалась без огляду, за наявними в матеріалах справи документами, може становити 247524,36 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., що визначалась без огляду, за наявними в матеріалах справи документами, може становити 116551,53 грн.

Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов висновку про те, що спірні автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач здійснив їх продаж іншим особам в період фактичного припинення шлюбних відносин без згоди позивачки, як другого з подружжя, у зв`язку із чим на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірних транспортного засобів у сумі, вказаній в уточненій позовній заяві.

Згідно з уточненими позовними вимогами ОСОБА_1 просила поділити спільне сумісне майно подружжя відповідно до статті 71 СК України, якою визначено порядок та способи поділу такого майна, в тому числі з присудженням одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем змінені позовні вимоги визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню.

Позивачкою під час розгляду справи були понесені судові витрати на сплату судового збору, який з урахуванням ціни зменшених позовних вимог в розмірі 182037,95 становить 1820,38 грн.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідача в користь позивачки слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених нею на сплату судового збору.

Крім того, позивачкою понесені судові витрати на проведення експертизи в сумі 6795,72 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та актом здачі-приймання висновку експерта, які у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» 2006 року випуску, об`єм двигуна 1300 см. куб., в розмірі 58 275 (п`ятдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки «Volkswagen Golf» 2011 року випуску, об`єм двигуна 1968 см. куб., в розмірі 123 762 (сто двадцять три тисячі сімсот шістдесят дві) грн 18 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову в сумі 910 (дев`ятсот десять) грн. 19 коп. відповідно до квитанції про оплату судового збору АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 01 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі в сумі 7705 (сім тисяч сімсот п`ять) грн. 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач:ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне рішення складено 19 серпня 2022 року.

Головуючий