Справа № 758/8094/22
У Х В А Л А

19 вересня 2022 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати позивача єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Справа № 758/8094/22.

Одночасно з поданням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить забезпечити позов, шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гавриловій Ользі Василівні вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини (видавати свідоцтво про спадщину) після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вирішення справи по суті. В обґрунтування заяви покликається на те, що будь-які дії нотаріуса у межах спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та видача свідоцтва про право на спадщину можуть привести у майбутньому до порушень прав позивача як одного із спадкоємців. Також може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову або взагалі унеможливити його виконання. Просить заяву задовольнити.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення заяви сторони не викликались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Повноваження судів першої інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України передбачено перелік видів забезпечення позову. Позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До матеріалів заяви про забезпечення позову подано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 14/2021 заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги заявлено позивачем щодо усунення від права на спадкування брата ОСОБА_3 та визнання позивача єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Попри те, враховуючи принцип співмірності позовних вимог із заявленим видом забезпечення позову, приходжу до переконання про те, що вказані обставини не можуть бути підставами для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

Окрім цього, суду не подано жодних доказів того, що відповідач Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняє будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду в разі, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Разом із тим, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про нотаріат" за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналогічне положення міститься у п. 3 Глави 2 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.

Отже, аналізуючи наведені норми права суд зазначає, що чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення приватним нотаріусом дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також не наведено фактичних обставин, що обраний захід забезпечення позову спроможний забезпечити ефективне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Окрім цього, оскільки порядок зупинення вчинення нотаріальних дій визначено відповідними нормативними актами, а позивачем не надано суду доказів дотримання цього порядку, тобто доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 , як заінтересована особа, зверталася до нотаріуса у межах спадкової справи № 14/2021 з обґрунтованою письмовою заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій, а судом направлено нотаріусу повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, а відтак відсутні підстав для вжиття таких заходів судом в порядку забезпечення позову, а саме шляхом заборони нотаріусу вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою, адже судом не встановлено підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до висновку про те, що у такій заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 758/8094/22 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець