ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4584/22 Справа № 207/2703/19 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що з 16 вересня 2005 року він з ОСОБА_2 перебував у шлюбі. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним - ОСОБА_1 . До припинення шлюбних відносин родина проживала у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації. У період шлюбу він разом з ОСОБА_2 придбали майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. згідно договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. згідно договору купівлі-продажу від 26 лютого 2010 року; легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року. Загальна вартість майна подружжя становить 377356 грн. Зазначав, що ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами у сумі 9000 доларів США, що належать йому на праві особистої приватної власності, які були одержані ним у якості орендної плати за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення починаючи з 2014 року по 2018 рік. Земельні ділянки були передані в оренду та належать йому на підставі свідоцтв про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року; визнати його особистою власністю грошові кошти 9000 доларів США; поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року; визнати його особистою приватною власністю грошові кошти у сумі 9000 доларів США; виділити відповідачці ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6000 доларів США; залишити у власності ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 3000 доларів США.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 16 вересня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року шлюб було розірвано. Під час шлюбу вони разом з ОСОБА_1 придбали майно: квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за нею - ОСОБА_2 ; легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 . Протягом спільного життя вони з ОСОБА_1 придбавали меблі, побутову техніку, апаратуру, які знаходяться в спірних квартирах. Згідно судового наказу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року вона зобов`язана до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку , щомісячно і до повноліття дитини. Аліменти вона сплачує вчасно, заборгованості по аліментам не має. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком. Поділити майно добровільно вони не можуть. Вона користується двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , у користуванні ОСОБА_1 однокімнатна квартира АДРЕСА_2 та легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA. Меблі та техніка були придбані разом та знаходяться у двох квартирах порівну. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд визнати спільною сумісною подружжя наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року; поділити майно подружжя, виділити їй квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраціний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року; стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю вартості поділеного майна подружжя у розмірі 26 828 грн.

Рішенням Баглійського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , про поділ спільного майна подружжя. Позов ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , про поділ спільного майна подружж , визнання права власності задоволено повністю. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.; транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року. Поділено спільне майно подружжя, виділено ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.; транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова , шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року. Виділено ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості поділеного майна подружжя 26828 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати 536 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 28 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків рішення суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, з 16 вересня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.11).

Судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року у справі №207/14/19 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 січня 2019 року (день подачі заяви до суду) і до досягнення дитиною повноліття (т.2 а.с.83).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.60).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року у справі №207/220/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання судових витрат у справі (т.1 а.с.84-88).

У період шлюбу сторони придбали наступне майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року, укладений ОСОБА_1 , право власності зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1 а.с.15, 16);

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2010 року, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 (т.1 а.с.61);

- легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року, власник ОСОБА_1 (т. 1 а.с.34).

Вартість квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м., що підтверджено звітом про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна від 01 серпня 2019 року, становить 91180 грн. (т.1 а.с. 21 - 33) .

Вартість квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що підтверджено довідкою про надання інформаційно-консультативних послуг від 20 листопада 2019 року, становить 161850 грн. (т.1 а.с.62)

Вартість транспортного засобу - легкового автомобіля марки ЗАЗ модель VIDA , номер кузова , шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 6 квітня 2013 року , що підтверджено висновком експертного дослідження з оцінки КТЗ для визначення ринкової вартості від 01 серпня 2019 року становить 124 326 грн. ( т.1 а.с. 35 - 37 ).

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав, що ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами у сумі 9000 доларів США, що належать йому на праві особистої приватної власності, які були одержані ним у якості орендної плати за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення починаючи з 2014 року по 2018 рік. Земельні ділянки були передані в оренду та належать йому на підставі свідоцтв про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та задовольняючи повністю зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався на їх доведеність належними та допустимими доказами у справі, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

На підставі ч.1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його па шкоду інтересам сім`ї.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення

ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на частину квартири, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

У справі встановлено, з 16 вересня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.11).

Судовим наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року у справі №207/14/19 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 січня 2019 року (день подачі заяви до суду) і до досягнення дитиною повноліття (т.2 а.с.83).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.60).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року у справі №207/220/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання судових витрат у справі (т.1 а.с.84-88).

У період шлюбу сторони придбали наступне майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року, укладений ОСОБА_1 , право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1 а.с.15, 16, 17);

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2010 року, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 (т.1 а.с.61);

- легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року, власник ОСОБА_1 (т. 1 а.с.34).

Встановлено, ОСОБА_2 користується двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване за ОСОБА_2 .

У користуванні ОСОБА_1 знаходиться однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване за ОСОБА_1 .

Легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску знаходиться у користуванні ОСОБА_1 .

Поділити майно сторони за спільною домовленістю не можуть.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Таким чином, вище зазначене нерухоме майно, було набуте сторонами за час перебування їх в шлюбі та належить до майна спільної сумісної власності подружжя.

Підстав вважати, що частки у майні придбаному в період шлюбу є нерівними, не має.

Отже, квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1 придбані у період шлюбу сторін і є спільною сумісної власності подружжя та частка кожного з подружжя становить по 1/2 частині кожної з квартир.

Стосовно легкового автомобіля марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року, слід зазначити, що вказаний автомобіль також придбаний в період шлюбу сторін та є спільною сумісної власності подружжя.

Встановлено, спірний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_1 , який у своїй позовній заяві просив виділити автомобіль йому.

Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_2 просила, зокрема, виділити ОСОБА_1 легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року та стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю вартості поділеного майна подружжя у розмірі 26 828 грн. (т.1 а.с.53-57).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року

у справі № 209/3085/20 зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

ОСОБА_2 не претендує на те, щоб спірний автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку.

Вона навпаки просила, щоб отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності від відповідача, що є можливим ефективний захист прав позивачки у межах цієї справи.

Відповідно до експертного дослідження з оцінки КТЗ для визначення ринкової вартості від 01 серпня 2019 року вартість спірного автомобіля становить 124 326 грн. (т.1 а.с. 35 - 37).

Тобто, вартість 1/2 частини спірного автомобіля становить 62 163 грн.

ОСОБА_2 у зустрічному позові просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю вартості поділеного майна подружжя у розмірі - 26 828 грн. (т.1 а.с.53-57).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частку вартості автомобіля у розмірі - 26 828 грн. - в межах заявлених нею позовних вимог у цій справі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 6000 доларів США слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначав, що ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами у сумі 9000 доларів США, що належать йому на праві особистої приватної власності, які були одержані ним у якості орендної плати за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення починаючи з 2014 року по 2018 рік.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Постановою Кам`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року кримінальне провадження № 0000678 від 27 березня 2019 року, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_1 - закрито, через відсутність складу кримінального правопорушення (т.1 а.с. 191, 192) .

З довідки СГ ТОВ "Дружба" вбачається, ОСОБА_1 виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки №150 від 01 грудня 2014 року : за період 2015 - 2018 роки 40150 грн.; за договором №8 від 01 серпня 2014 року: за 2015 рік - 6000 грн.; за договором №39-16 від 01 листопада 2016 року: за 2016 - 2018 роки 34150 грн., всього : 80300 грн., що з урахуванням курсу валют на ці дати, не може свідчити про придбання саме за ці кошти 9000 доларів США (т.1 а.с.56).

Надані ОСОБА_1 квитанції про придбання валюти починаючи з 2010 року не містять прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка придбала валюту, тому ці докази не є належними в розумінні ч.1 ст. 77 УПК України (т.1 а.с. 98-105).

Слід зазначити, ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього у власності грошових коштів у сумі 9000 доларів США на час припинення сімейних відносин та не надано суду належних доказів на підтвердження знаходження цих коштів у ОСОБА_4 ..

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 6000 доларів США є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Баглійського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районого суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. ;

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.;

- легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 06 квітня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину вартості легкового автомобіля марки ЗАЗ модель VIDA, номер кузова шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску у розмірі - 26 828 грн.

У задоволенні іншої частини первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова