РІШЕННЯ

Іменем України

8 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі судового засідання Олексієнко С.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,третя особа органі опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання особи такою,що втратив право користування житловим приміщенням,-

Встановив:

В жовтні 2021 р. позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що квартира АДРЕСА_1 комунальної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні позивача на підставі ордеру.

У квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 ,його пасинок ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 ,відповідачка ОСОБА_2 ,її син ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_2 не мешкає без поважних причин у спірному жилому приміщенні останні 15 років,участі в утриманні житла не приймає, належне їй майно у квартирі відсутнє. Крім того,після народження дитини ОСОБА_3 ,який не є родичем або членом сім`ї позивача,ніколи не мешкав у спірній квартирі,відповідачка зареєструвала його у спірній квартирі без відома та згоди інших наймачів.

Відповідачка має інше місце проживання,де фактично мешкає з сином з 2006 р.,проте залишається зареєстрованою у спірній квартирі та добровільно реєстрацію не припинила,чим порушує права позивача,який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідачки з дитиною.

Позивач просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати відповідачів такими,що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив,що відповідачка була зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача,як його дружина,проте після розлучення у 2006 р. пішла з квартири за власним бажанням,її речі у квартирі відсутні. Весь цей час відповідачка не виконувала обов`язків наймача утримувати житло,ним не цікавиться, ,родинних відносин з сім`єю позивач не підтримувала, вселитись не намагалася, перешкод для цього інші наймачі не створювали. Відповідачка добровільно відмовилася від свого права на користування спірним житлом,однак реєстрацію не припиняє. Крім того,після народження дитини від іншого чоловіка,відповідачка зареєструвала його у спірній квартирі,навіть не повідомивши інших наймачів, бере на себе кредитні зобов`язання,претензії по виконанню яких надходять до позивача за місцем реєстрації відповідачки. Ці обставини створюють для позивача необхідність оплачувати утримання житла з урахуванням всіх зареєстрованих, з`ясовувати з представниками кредитних установи питання щодо боргів відповідачки, чим порушуються його права. Просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Александров О.О.в судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги його довірителя як законні та обґрунтовані.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин,викликалися за адресою реєстрації та останньою відомою суду адресою проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну місця проживання суд не повідомляли,відзив на позов не подали.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа надіслала до суду письмові пояснення ,за змістом яких просить справу розглядати без участі її представника та приймати рішення на розсуд суду.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що квартира АДРЕСА_1 комунальної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні позивача на підставі ордеру.

У квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 ,члени його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,колишня дружина відповідачка ОСОБА_2 ,її син ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм, ОСОБА_2 ,яка вселялася в спірне жиле приміщення на законних підставах , як член сім`ї наймача,має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року із подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала,що вона є сусідкою сім`ї позивача,з яким до 2006 р.мешкала дружина ОСОБА_7 , а після їх розлучення з того часу свідок жодного разу не бачила відповідачку,яку не підтримувала родинних відносин із колишнім чоловіком. Відповідачка пішла із спірної квартири за власним бажанням,користуватись нею інші члени сім`ї їй не перешкоджали. Також сусіди розповідали,що згодом ОСОБА_7 народила сина від іншого чоловіка,який за місцем проживання позивача жодного разу не з`явився та ніколи не мешкав .

Свідок ОСОБА_8 в суді показала,що позивач є її сусідом за місцем проживання,до 2006 р.мешкав у квартирі з дружиною,яка після їх розлучення пішла з квартири та не з`являлась у ній більше 15 років,дитину від іншого чоловіка також ніхто ніколи за цією адресою не бачив.

З показань свідків та пояснень самого позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення без поважних причин не являється місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 понад шість місяців, за яке вони як члени сім`ї наймача не оплачують комунальні послуги,їх речі у квартирі відсутні,перешкод для користування відповідачами цим житлом позивачем не чинилося.

Таким чином,доводи позивача про відсутність відповідачів у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази,на які посилається позивач у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи,в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов висновку про те,що вони підтверджують факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст. 9,71, 72 ЖК України, ст. 12,13,76,77,79,80,81,89,141,264,265 ЦПК України,суд-

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими,що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко