КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/8244/2022 Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року до суду звернулось МТСБУ із вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2019 року о 20 год. 20 хв. по вул. Електротехнічній у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «Акура» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року у справі № 754/464/20 ОСОБА_1 було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2489831.

МТСБУ вказувало, що потерпілий звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 02 січня 2020 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 02 січня 2020 року.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 склала 41 485,42 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була, у зв`язку із чим потерпілому було відшкодовано завдані збитки у розмірі 41 485,42 грн.

Позивач зазначає, що також було понесено витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1 430 грн.

На підставі викладеного в позові, МТСБУ просило суд першої інстанції стягнути з грошові кошти у розмірі 42 915,42 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року в позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на МТСБУ в порядку регрессу витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі 41 485 грн. 42 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність була забезпечена в ПрАТ «СТ «Іллічівське», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

ОСОБА_1 повідомляла про вище вказані обставини МТСБУ надіславши на його адресу відповідного листа з копією вказаного страхового полісу, але позивач проігнорував дане звернення, посилаючись на ту обставину, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди страхова компанія була позбавлена ліцензії на укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому зазначений поліс є недіючим.

Однак таке посилання є хибним, оскільки даний страховий поліс, а також договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не визнавався у встановленому порядку недіючим, втраченим, зіпсованим, анульованим.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від МТСБУ в якому зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а зазначені мотиви є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене з дотримання вимог чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

У відзиві позивач зазначає, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «СТ «Іллічівське» не міг бути укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки останнього було позбавлено права укладати подібні договори та виключено з асоційованого членства МТСБУ, а наданий апелянтом поліс АЕ8495765 від 18 січня 2019 року є нікчемним.

На підставі викладеного у відзиві МТСБУ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з тим, що суддя-доповідач та судді-учасники колегії перебували у відпустках, у суду була відсутня можливість розглянути дану цивільну справу в межах строку, що визначений ст. 371 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30. грудня 2019 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Акура» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Електротехнічній в м. Києві, не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року у справі № 754/464/20.

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Мітсубіші Грандіс», д.н.з. НОМЕР_2 від 16 січня 2020 року № 2137, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Мітсубіші Грандіс», д.н.з. НОМЕР_2 станом на 15 січня 2020 року становить 41 485,42 грн.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 10 квітня 2020 року згідно наказу № 4188 від 09 квітня 2020 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Мітсубіші Грандіс» д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 41 485,42 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1477492 від 10 квітня 2020 року.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачем МТСБУ виконано покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, внаслідок чого ним було правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 грудня 2019 року, про відшкодування суми сплачених коштів, пов`язаних з виплатою власнику пошкодженого транспортного засобу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах цих доводів, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем було надано до суду першої інстанції копію полісу № АЕ/8495765від 18 січня 2019 року, з якого вбачається, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку .

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Згідно ст. 215 ЦК України оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним .

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Статтею 11 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації .

Згідно ч. 2 ст. 981 ЦК України у разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним (п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що договір страхування може бути нікчемним або оспорюваним. Нікчемність договору страхування має місце, зокрема, у разі: недодержання письмової форми договору страхування; неповідомлення страхувальником страховика про те, що об`єкт уже застрахований. Законодавець не пов`язує нікчемність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з неподанням інформації страховиком про укладені договори до централізованої бази даних. Тобто, невиконання страховиком свого обов`язку щодо подання інформації про укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних не зумовлює його нікчемність.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц вказано, що «покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.3 і ст. 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність".

Суд першої інстанції не звернув увагу, що спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). До спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Законодавець не пов`язує нікчемність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з неподанням інформації страховиком про укладені договори до централізованої бази даних.

Тобто, невиконання страховиком свого обов`язку щодо подання інформації про укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних не зумовлює його нікчемність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №208/9102/15-ц від 17 травня 2022 року.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим відповідачем доказам, що призвело до передчасних та помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена судом в повному обсязі, то з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 3405 грн., який був сплачений позивачем за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

позивач: Моторне (транспортне) страхового бюро України, зареєстроване місце реєстрації: бульв. Русанівський, 8, м. Київ, 01001 ;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя-доповідач

Судді: