Номер провадження: 22-ц/813/2790/22
Справа № 509/2831/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Погорєлової С.О., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

встановила:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в якій просив суд здійснити поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, наступним шляхом:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку 2 (двокімнатної) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.,

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку 1 (однокімнатної) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м.,

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку 2 (двокімнатної) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.,

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку 1(однокімнатної) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Перед судовим засіданням, 05 вересня 2022 року, до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Одеського апеляційного суду Погорєлової С.О., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М., подана з підстав існування обставин, які викликають у заявника сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів, а саме того, що даними суддями було немотивовано призначено відеоконференцію у спосіб, який не просила апелянт. Також, ОСОБА_1 вважає, що її колишній чоловік «домовився» із суддями, які розглядають справу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За правилами п. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів доходить до висновку, що викладені ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів Одеського апеляційного суду Погорєлової С.О., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. доводи щодо існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, а саме те, що даними суддями було немотивовано призначено відеоконференцію у спосіб, який не просила апелянт, - не можуть бути підставою для відводу. Так, дійсно, судом апеляційної інстанції було помилково ухвалено призначити у справі відеоконференцію з використанням власних технічних засобів, однак, після виявлення даної технічної помилки, з метою недопущення порушення прав учасників процесу на справедливий та відкритий розгляд справи, дату судового засідання було перенесено на 11 жовтня 2022 року на 10:00 год.

Таким чином, вказана технічна помилка суду не може свідчити про необ`єктивність та неупередженість колегії суддів при розгляді даної справи.

Крім того, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік нібито «домовився» із суддями, які розглядають справу, оскільки вказане є виключно припущеннями апелянта, на підтвердження яких останньою не надано жодного належного та допустимого доказу.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Погорєлової С.О., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

О.В. Князюк