Справа № 148/1038/22
Провадження № 2/148/414/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Тульчинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом зазначивши, що 18.08.2017 між ним та відповідачкою було укладено шлюб про що було видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Під час шлюбу народилась дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в свідоцтві про народження дитини позивача зазначено, як батька доньки. Нещодавно відповідачка повідомила, що позивач не є біологічним батьком дитини. З цих підстав вважає, що відомості про нього, як про батька дитини мають бути виключені з актового запису Тульчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 258 від 18 грудня 2018 року про народження ОСОБА_3 .

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позов підтримує у повному обсязі (а.с.24). Також підтвердив свою позицію щодо підтримання позовних вимог та наполяганні на їх задоволенні в повному обсязі телефонограмою (а.с.25). Додатково повідомив, що на даний час у суді вирішується питання про розірвання шлюбу з відповідачем. Просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву (а.с.27) в якій вказала, що позовні вимоги позивача визнає та проти задоволення позову не заперечує. Також пояснила, що вона одружена з позивачем і після укладення шлюбу фактично разом не проживали, так як ОСОБА_1 перебував в АТО. Оскільки під час пологів по документам перебували у шлюбі, батьком дитини зазначили саме позивача та видали свідоцтво при виписці із пологового будинку. З біологічним батьком дитини проживає з січня 2018 року. Просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи, Тульчинського відділу ДРАЦС у Вінницькій області, надав заяву (а.с.21) в якій просить розглянути справу по суті за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до закону.

Згідно ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В підготовче засідання відповідачка подала заяву в якій вказала, що позов визнає. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.08.2017 (а.с.9) встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб та остання після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.12.2018 (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та у графі батько зазначений ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Стаття 15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив у справі "Йевремович проти Сербії", що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини ("Jevremovic v. Serbia", заява № 3150/05, пункт 109 рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року).

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Згідно зі статтею 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Таким чином, законодавством встановлена презумпція батьківства щодо дитини, яка народжена у шлюбі. Проте, батько дитини має право оспорити батьківство.

Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Зміст статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року №3, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про спорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Пункт 9 вищевказаної постанови роз`яснює, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу 111 «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України, від 12.01.2011 року №96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно пункту 2.16.2. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.

Таким чином, судом встановлено, що позивач заперечує своє біологічне батьківство дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про якого в свідоцтві про народження зазначено відповідно до ст.122 СК України, тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні з пояснень наданих відповідачем, яка зазначила, що позивач не є біологічним батьком дитина, оскільки з 2018 року вона проживає окремо від позивача з біологічним батьком дитини разом за іншою адресою, а позивач зазначений батьком, оскільки вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Крім цього судом встановлено, що на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Таким чином з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим, слід виключити з актового запису про народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про позивача ОСОБА_1 , як батька дитини.

Також аналізуючи положення статей 141-142, 265 ЦПК, Закону України «Про судовий збір» суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.122, 124, 126, 127, 136 СК України, ст.ст.5, 10, 19, 133, 137, 139, 141-142, 206, 235, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Тульчинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як про батька дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису про народження № 258 від 18.12.2018, зареєстрованого Тульчинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 (Чотириста дев`ятсот шість) грн 20 коп. за наступними реквізитами: рахунок UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.) (ЕАП).

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Тульчинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, для внесення змін до актового запису про народження № 258 від 18.12.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.О.Дамчук