ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 401/2215/20

провадження № 22-ц/4809/856/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дуковського О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Завітневич О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року у складі головуючого судді Андріянової С. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

24.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», в якому просив скасувати борг в розмірі 5408,07 грн з вилученням його із комп`ютерної бази даних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є споживачем послуг централізованого теплопостачання, які надає СП ТОВ «Світловодськпобут».

З 01 травня 2020 року Управління соціального захисту населення м.Світловодська позбавило його права на отримання субсидійної доплати 2020-2021 років, з посиланням на так звану заборгованість за опалення на суму 5518 грн. 36 коп., яка є безнадійною, віртуальною за період з 1996 року до 2008 року.

За позовами відповідача до позивача розглядались декілька судових справ щодо стягнення заборгованості. Всі присуджені судом суми заборгованості сплачено. Та частина вимог СП ТОВ «Світловодськпобута», яка судом не була задоволена, повторно внесена в графу борги у поточні рахунки, і як наслідок ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії.

Так, у справі №2-71/2004 була заявлена вимога на стягнення боргу в сумі 1217 грн 54 коп., проте судом задоволена на суму 636 грн. 65 коп. Рішенням апеляційного суду вказану суму зменшено до 615 грн 53 коп.

У справі №2-56/08 була заявлена вимога на стягнення боргу в сумі 2410 грн 38 коп., проте судом задоволена на суму 949 грн 01 коп.

У справі №1121/4271/12 була заявлена вимога на стягнення боргу в сумі 5777 грн 38 коп., проте судом задоволена на суму 3507 грн 17 коп. Рішенням апеляційного суду вказану суму зменшено до 3466 грн 58 коп.

В сумі загальна заборгованість, яка не стягнута за рішеннями судів, становить 5408 грн 07 коп., і на переконання позивача вона має бути скасована, щоб не було перешкод для отримання ним субсидії.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наразі спір про стягнення заборгованості в судовому порядку відсутній.

Твердження позивача про те, що Управління соціального захисту населення неправомірно відмовило в призначенні субсидії з 01 травня 2020 року, і причиною тому є вказана в довідці СП ТОВ «Світловодськпобут» неіснуюча заборгованість в сумі 5408,07 грн, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відмова в призначенні субсидії ОСОБА_1 полягає в наявній заборгованості не лише перед СП ТОВ «Світловодськпобут», а й перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград», та ОСББ «Радужне-23».

Суд вважав, що спір з Управлінням соціального захисту населення слід вирішувати в іншому порядку, а не в цьому провадженні, оскільки призначення чи не призначення субсидії не є предметом даного спору.

Згідно ст.815 ЦК України, ст.68 ЖК УРСР, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

В силу дії п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Нарахування по оплаті наданих послуг відповідачем проводились у відповідності до п. 17 вище зазначених правил, за змістом якого вартість послуг опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження вартості теплової енергії за 1 м. кв. квартири на її загальну площу.

У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок, відкритий на ім`я позивача в СП ТОВ «Світловодськпобут» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Також суд вказав, що позивачем не надано доказів, що заборгованість була ним погашена і тому є безпідставною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд неправомірно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом не враховано, що 31.05.2020 позивача позбавлено права на отримання субсидії з підстав наявності заборгованості у розмірі 5518,36 грн за опалення.

Позивач неодноразово звертався до відповідача про скасування заборгованості, проте отримав відмову.

Вважає, що немає заборгованості за отримані послуги з теплопостачання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Позивач є споживачем послуг централізованого теплопостачання, які надає СП ТОВ «Світловодськпобут».

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, відповідач надає послуги теплопостачання позивачу, який проживає в квартирі АДРЕСА_1 , йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2005 року у справі за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково позовні вимоги та стягнуто солідарно борг за теплову енергію в сумі 615,53 грн. В частині стягнення заборгованості в сумі 602,01 грн. відмовлено (а.с.13-15т.1) .

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2008 року у справі за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 частково задоволено позовні вимоги та стягнуто борг за теплову енергію в сумі 949,01 грн. В частині стягнення заборгованості в сумі 1461,37 грн. відмовлено (а.с.16-18т.1).

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2013 року у справі за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 частково задоволено позовні вимоги та стягнуто борг за теплову енергію в сумі 3466,58 грн. В частині стягнення заборгованості в сумі 2310,80 грн. відмовлено (а.с.19-21т.1).

Згідно вказаних судових рішень відмовлено у стягненні заборгованості в сумі 4374,18 грн заспливом позовної давності.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради від 10.08.2020 позивачу роз`яснено, що не розраховано житлову субсидію у зв`язку із наявністю заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.7 т.1).

Згідно копії листа від 05.12.2019, наданого СП ТОВ «Світловодськпобут» на звернення ОСОБА_1 стосовно скасування заборгованості за послуги з опалення повідомлено, що відповідно до рішень судів відносно останнього була застосована позовна давність. Заборгованість, що знаходиться поза межами позовної давності не підлягає скасуванню, оскільки в судових рішеннях не зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» скасувати заборгованість. Тому законні підстави скасувати заборгованість у підприємства відсутні. Також роз`яснено право звернутися до СП ТОВ «Світловодськпобут» з письмовою заявою стосовно надання довідки про те, що частина заборгованості, яка є на особовому рахунку знаходиться поза межами позовної давності (а.с.87 т.1).

Відповідно до копії листа від 20.10.2020 Департамента соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 роз`яснено, що станом на 01.05.2020 існує заборгованість в сумі 5518,36 грн за послуги теплопостачання, оскільки управлінню не надано документи про сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидію з 01 травня 2020 року не призначено. Рекомендовано звернутися до суду (а.с.89-90 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Позивач просить відновити його права шляхом скасування боргу, як безпідставно нарахованого, та зобов`язання відповідача такий борг списати шляхом виключення його із комп`ютерної бази даних.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, позивачу слід з`ясовувати в іншому порядку відносини з Управлінням соціального захисту населення, а не в даному провадженні, оскільки призначення чи не призначення субсидії, не є предметом даного спору.

Також суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, що заборгованість була ним погашена, тому є безпідставною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, ефективним способом захисту прав позивача є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивач вважає, що борг відсутній. З огляду на вказане суд апеляційної інстанції правильно виснував про відмову у задоволенні вимоги про скасування боргу, донарахованого позивачці.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У даному випадку позивачем ОСОБА_1 обрано ефективний спосіб захисту прав.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» по особовому рахунку НОМЕР_1 споживача послуг з теплопостачання за ОСОБА_1 за період з 01.10.2001-24.09.2020 рахується заборгованість в сумі 5657,80 грн (а.с.116-119 т.1).

Встановлено, що СП ТОВ «Світловодськпобут» у поданому відзиві на позовну заяву визнав факт наявності на особовому рахунку позивача ОСОБА_1 заборгованості 5408,07 грн, що знаходиться поза межами позовної давності та не стягнута за попередніми рішеннями судів (а.с.36- т.1).

Сума спірної заборгованості 5408,07 грн фактично включає суми боргу, у стягненні яких відмовлено судом при вирішенні спорів: - 602,01 грн (ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2005 року а.с.13-15т.1); - 1461,37 грн (рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2008 року а.с.16-18т.1); - 2310,80 грн (рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2013 року у а.с.19-21т.1); - 1033,89 грн заборгованість станом на жовтень 2021 року (а.с.116 т.1).

Тобто, СП ТОВ «Світловодськпобут» обліковує на особовому рахунку позивача ОСОБА_1 борг у сумі 5408,07 грн, у стягненні якого було відмовлено судовими рішеннями за спливом позовної давності.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимога про скасування цієї заборгованості є безпідставною, оскільки позивачем не надано доказів про її погашення ним.

Вказана позивачем сума заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 5408,07 грн безпідставно обліковується СП ТОВ «Світловодськпобут» на особовому рахунку ОСОБА_1 як поточна заборгованість, що перешкоджає останньому реалізувати своє право на отримання субсидії, при цьому відповідач визнає, що сплив строк позовної давності для її стягнення, тому спірна сума боргу підлягає виключенню з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до СПТОВ «Світловодськпобут» про захист прав споживача, виключивши з обліку по особовому рахунку позивача заборгованість в сумі 5408,07 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі ЗУ «Про захист прав споживача» звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 2102,00 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про захист прав споживача задовольнити частково.

Виключити з обліку по особовому рахунку, який відкрито у Спільному підприємстві Товаристві з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість в сумі 5408,07 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнути із Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» в дохід держави 2102,00 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Дуковський

О. І. Чельник