Справа №333/2792/22
Провадження №4-с/333/40/22
08 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді: Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зацікавлена особа: АТ «Райффайзен банк Аваль»,
Заявник ОСОБА_1 звернувся з даною скаргою до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яка обґрунтована наступним.
23.11.2017Комунарським районним судом міста Запоріжжя було видано виконавчий лист по справі № 2-1478/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку, заборгованості як Поручителя за кредитним договором на підставі якого, особою дії якої оскаржуються (на той час Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Запорізькій області) було відкрите виконавче провадження. В ході виконання рішення суду на майно ОСОБА_1 було накладено арешт. 23.11.2017 року, керуючись вимогами п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу. При цьому накладений арешт на майно божника ОСОБА_1 - не знятий.
У липні 2022 року він звернувся до особи, дії якої оскаржуються із заявою щодо зняття арешту на моє майно, але листом № 3119-6.03.1 від 08.07.2022 року - отримав відмову.
Заявник зазначає, що з відповіді начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України від 08.07.2022 № 3119-6.03.1 на його заяву вбачається, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно нього на виконанні у відділі відсутні. Зазначено, що виконавчій документ № 2-1478/11 відносно боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачу. Завершення даного типу не дає підстав для звільнення майна з-під арешту. Надати детальну інформацію відносно виконавчого провадження та надати можливість ознайомитись з його матеріалами являється неможливим у зв`язку з тим, що матеріал виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання відповідно до пункті 9.9-9.13 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 p., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки.
Заявник зазначає, що факт обтяження його власності є втручанням у вільне володіння майном, яке захищене Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.
На підставі вищевикладеного, скаржник просить суд:
- визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 - протиправною.
- зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України зняти арешт реєстраційний номер обтяження № 21145450, зареєстровано 29.06.2017 р. на підставі Постанови № 52924081 видавник ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 35904815 від 29.006.2017 року, ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень управління юстиції у Запорізькій області з майна ОСОБА_1 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2022 р. відкрито провадження по цій скарзі.
В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив її задовольнити з підстав, зазначених в скарзі.
Представники Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дії якого оскаржується, та зацікавленої особи - АТ «Райффайзен банк Аваль», в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені, будь-яких заяв, клопотань, пояснень з приводу заявлених боржником обставин та вимог, суду не надавали.
Суд, вислухав пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.07.2022 р. №3119-6.03.1, на заяву ОСОБА_1 від 22.06.2022 р., вбачається наступне.
Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження 20.03.2013 року до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області надійшов виконавчий лист по справі № 2-1478/11, виданий 30.01.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, резулятивною частиною якою було зазначено: «стягну з ОСОБА_1 як поручителя на користь ПАТ «Райффайзсн Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/02-12/233 від 20.04.2006 року в сумі 6148011,85 грн., судовий збір в розмірі 3309,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.». За зазначеним виконавчим документом було зареєстровано виконавче провадження № 37083614. Постановою державного виконавця від 22.03,2013 року було відкрито виконавче провадження. Постановою державною виконавця від 05.04.2013 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 618144,13 грн. 07.11.2016 року державним виконавцем, керуючись вимогами п..1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент-чинності виконавчої дії) було винесено постанову про повернення виконавчого документ стягувачу.
Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження повторно вищевказаний виконавчий лист надійшов на виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області 18.11.2016 року. В автоматизованій системі виконавчого провадження було, відповідно, зареєстровано виконавче провадження № 52924081. Постановою державного виконавця від 21.11.2016 року було відкрито виконавче провадження № 52924081. Відповідно до ст.. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 29.06.2017 року ВП № 52924081 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .
17.11.2017року державним виконавцем у виконавчому провадженні №52924081 було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 835,64 грн.
23.11.2017 року державним виконавцем, керуючись вимогами и.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Надати детальну інформацію відносно виконавчого провадження № 52924081 та надати можливість ознайомитися з матеріалами зазначеного виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) являється неможливим у зв`язку, що матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання відповідно до пунктів 9.9-9.13 «Порядку робо боти з документами в органах державної виконавчої служок» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 p., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Даною письмовою
Даним листом Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скаржнику зазначено, що відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 52924081, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу на під п.2 ч.1 с. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту.
З копії постанови державного виконавця Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої Т.М. від 23.11.2017 р., винесеної в межах вищевказаного виконавчого провадження №52924081, вбачається, що вищевказаний виконавчий лист №2-1478/11 був повернений стягувачу ПАТ «Райффайзен банк Аваль», в зв`язку з тим, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості за вищевказаним виконавчим документом. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23.11.2020 р.
З відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що станом на 08.07.2022 р., повторно вищевказаний виконавчий лист на виконання не надходив.
Отже, наразі пропущений строк пред`явлений до виконання стягувачем АТ «Райффайзен банк Аваль» вищевказаного виконавчого листа. Останній будь-якого інтересу у розгляді цієї скарги не проявив. Відомості, що стягувачем вирішувалось питання, у встановленому законодавством порядку про поновлення строку пред`явлення даного виконавчого листа, в матеріалах справи відсутні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У пункті 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом з тим, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки відповідно до частини третьої цієї статті арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті.
В ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» наведено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
За частиною другою статті 59 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника про визнання бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 протиправною, безпідставні та необґрунтовані, тому не підлягають задоволенню.
У відповідності до положень статті 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з статтями 447-448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.
В п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. В п.5 вказаної постанови роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Заявник ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в якому виконавчий документ повернений стягувачу та не пред`явлений повторно до виконання у встановлені строки, наразі виконавчі дії щодо заявника не здійснюються, при цьому арешт, котрий накладений ще 29.06.2017 року на нерухоме майно заявника порушує його право власності.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заявником обрано вірний спосіб захисту порушеного права в порядку, передбаченому нормами розділу VII ЦПК України.
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що є підстави для скасування вищевказаного арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження №52924081, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном, шляхом зобов`язання начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 ..
Керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 451, 452 ЦПК України, суд -
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зацікавлена особа: АТ «Райффайзен банк Аваль», задовольнити частково.
Зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , який накладений постановою ВПВР УДВС ГТУЮ Запорізькій області № 52924081 від 29.06.2017 р. (реєстраційний номер обтяження № 21145450).
Інші, заявлені в скарзі вимоги, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо була проголошена вступна та резолютивна частина судового рішення, даний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І.Й. Наумова