Справа № 128/1135/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Фанда О.А.,

За участю секретаря судових засідань Пивовар Ю.В.,

Учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

20 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року з нього на користь відповідача, ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 9 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької областя від 13 січня 2022 року з нього на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 8 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Цим же рішенням стягнуто з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 8 грудня 2021 року і до досягнення дитиною трьох років.

Позивач зазначав, що загальна сума аліментів становить Ѕ частину від його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Він не має стабільного заробітку, а тому сплата аліментів у зазначеному розмірі суперечить вимогам ст. 183 Сімейного кодексу України.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд зменшити розмір аліментів з ј до 1/6 частини його заробітку на кожну дитину.

В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог категорично заперечував. При цьому посилався на те, що позивач не зазначив жодних підстав для зміни розміру визначених судом аліментів. Позовна заява не містить посилань на погіршення матеріального стану або стану здоров`я позивача, сімейного стану тощо, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім цього просив відшкодувати судові витрати відповідача ОСОБА_5 на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року з нього на користь відповідача, ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 9 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької областя від 13 січня 2022 року з нього на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з 8 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 8 грудня 2021 року і до досягнення дитиною трьох років.

Зазначені рішення суду є чинними на час розгляду справи.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Встановлено та не заперечується сторонами, що на час ухвалення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та дружину ОСОБА_1 вже не був офіційно працевлаштований, не мав постійного заробітку.

Відповідно до положень ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому, позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину та на дружину ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Зі змісту вищезазначеного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час ухвалення рішення проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів змін ані сімейного, ані майнового стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем суду не надано жодного доказу, які б підтверджували наявність підстав визначених законом для зміни розміру аліментів.

Враховуючи те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів.

Обставини, на які посилається позивач фактично зводяться до незгоди з рішеннями судів про стягнення аліментів і не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Стосовно заявлених відповідачем ОСОБА_5 вимог про відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Представник позивача проти відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача заперечував, посилаючись на те, що такий розмір витрат відповідача на правову допомогу адвоката є завищеним.

Суд враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері сімейних правовідносин, а саме зменшення розміру аліментів, що є однією із найпоширеніших категорій судових спорів, а тому формування правової позиції, не потребує значних часових та інтелектуальних затрат для особи, яка надає професійні юридичні послуги.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст.3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) грн. судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складений 30 вересня 2022 року.

Суддя О.А.Фанда