Провадження № 2/761/2502/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 червня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.,

при секретарі: Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів та примусове повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів та примусове повернення коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.02.2020 року ОСОБА_1 придбала у ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» авіаквитки на рейс Київ, аеропорт «Бориспіль» (КВР-JFК) PS231 та Нью-Йорк (КВР-JFК) PS232. Загальна вартість квитків - 13696 грн. Оплата за квитки була здійснена позивачем електронними засобами переказу коштів (банківською карткою). 27.03.2020 р. на електронну адресу надійшла інформація, що у зв`язку з рішенням уряду України щодо закриття регулярного пасажирського сполучення з 17.03.2020 р. та продовження карантин в країні, МАУ припиняє виконання регулярних рейсів по всій мережі польотів по 24.04.2020 р. включно. Крім цього було повідомлено, що рейс PS231 КВР-JFК, дата вильоту 14.07.2020 р. скасовано. З метою повернення витрачених грошових коштів засобами поштового зв`язку позивачем було направлено звернення від 08.04.2020 р. про примусове повернення коштів за невикористане перевезення. Однак, відповіді на своє звернення позивачка не отримала та направила вимогу повторно. Обидва звернення відповідач проігнорував, компенсацію за придбані квитки вона не отримала. Отже, позивач, керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», Повітряним кодексом України, ЦК України, просить зобов`язати відповідача повернути позиву кошти за невикористані авіаквитки в сумі 13696 грн. та компенсацію 1200 Євро.

18.09.2020 р. відкрито провадження у даній справі, з урахуванням положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.11.2021 р. винесено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву у встановленому законом порядку подано не було.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що 08.02.2020 р. ОСОБА_1 придбала квиток за № 6991, Київ, аеропорт «Бориспіль» (КВР-JFК) PS231 та Нью-Йорк (КВР-JFК) PS232. з датою вильоту 14.04.2020 р.

ОСОБА_1 оплатила повну вартість авіаквитка на загальну суму 13 696 грн. банківською картою.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 1 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом.

Відповідно до ст. 908 Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Положеннями ч.16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду.

Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів.

Як свідчать матеріали справи, 27.03.2020 р. на електронну адресу позивача надійшло повідомлення від відповідача щодо скасування рейсу PS231 КВР-JFК зв`язку із рішенням уряду України про закриття регулярного пасажирського сполучення з 17.03.2020 р., а тому відповідачем було припинено виконання регулярних рейсів по всій мережі польотів.

08.04.2020 р. позивач направив на адресу ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» заяву про повернення коштів за невикористані квитки.

Разом з тим, на вимогу позивача у строк передбачений законом ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» кошти не повернуло.

Беручи до уваги викладене, зважаючи, що позивачем сплачено повну вартість квитка, відповідач ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» взяті на себе зобов`язання з авіаперевезення не виконав, обумовлену послугу не надав, грошові кошти не повернув, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення коштів за невикористане повітряне перевезення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» компенсації за відмову у перевезенні проти їхньої волі, слід зазначити наступне.

Частиною 16 статті 100 ПК України передбачено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.1 ст. 105 ПК України у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст. 104 ПК України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів;400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

Відповідно до частини третьої статті 105 ПК України перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності (таяння снігу в горах, щорічні сезонні мусонні дощі тощо), а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", при цьому Уряд заборонив будь-які пасажирські перевезення, в тому числі авіаційним транспортом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, встановлене урядом України обмеження на авіаційні перевезення пасажирів є надзвичайною обставою, яка не залежала від відповідача та він не міг вжити будь-яких розумних заходів аби запобігти скасуванню авіаперевезень.

Існування такої надзвичайної обставини звільняє авіаперевізника від обов`язку виплачувати пасажирам компенсацію за скасування рейсів, що передбачена ч. 5 і ч. 6 ст. 104 Повітряного кодексу України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що скасування рейсу, на який було придбано квиток позивачем, відбулося у зв`язку із непереборною силою - встановленням на території України державними органами карантину та забороною Урядом авіаційних перевезень, а тому вимога позивача про стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» компенсації за відмову у перевезенні проти їхньої волі задоволенню не підлягає

Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат надано Договір № 01 про надання правової допомоги від 28.07.2020, укладеного між позивачем та адвокатом Борзовець Олександром Володимировичем, Акт виконаних робіт за договором №01 від 28.07.2021 р. орієнтовний розрахунок суми витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 08.07.2021 р., Ордер про надання правничої (правової) допомоги № 01 від 28.07.2020 р.

Як свідчать матеріали справи за надання професійної правової допомоги 03.08.2020 р. позивачем сплачено суму у розмірі 10000 грн. 00 коп., відповідно до договору №01 про надання правничої (правової) допомоги від 28.07..2020 р., укладеного з адвокатом Борзовець Олександром Володимировичем.

Також ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу позову у розмірі 840 грн. 80 коп.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь позивача сплачений судовий збір та понесенні витрати на професійну правову допомогу.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів та примусове повернення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд.4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) вартість не використаного квитка на рейс Київ, аеропорт «Бориспіль» (КВР-JFК) PS231 та Нью-Йорк (КВР-JFК) PS232 у розмірі 13 696 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд.4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: