Номер провадження 2/554/676/2022

РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Кучеренко А.В.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Озірська В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, в якому просить визнати незаконними дії Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо блокування рахунків ОСОБА_1 : НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ); стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму грошових коштів, які знаходяться на карткових рахунках НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ) на день прийняття рішення судом; стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона протягом багатьох років була клієнтом АТ КБ «Приватбанк», користувалася кредитним та соціальним картковими рахунками. 29.12.2020 року ОСОБА_1 намагалася увійти в додаток «Приват24» для розпорядження власними грошовими коштами, які знаходилися на поточних карткових рахунках. З повідомлення у вказаному додатку їй стало відомо, що її карткові рахунки: кредитний НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та соціальний 7109 (картка НОМЕР_4 ) було заблоковано. Відповідач повідомив позивача, що нібито вона, на думку АТ КБ «Приватбанк», має відношення до політично значущого діяча, проте до якого саме, уточнено не було. Однак, ні ОСОБА_1 , ні члени її сім`ї не підпадають під дію Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Дії АТ КБ «Приватбанк» призвели до повної неможливості користування послугами банку. Позивач не має змоги користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами, які наразі знаходяться на її рахунках. Зазначає, що рахунок НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ) був відкритий для отримання соціальної допомоги допомоги при народженні її дитини ОСОБА_2 .

Станом на момент звернення до суду жодних кримінальних чи адміністративних проваджень з приводу підстав та порядку здійснення ОСОБА_1 фінансових операцій правоохоронними органами не порушувалось, ухвал та постанов про арешт коштів судом чи виконавчою службою не приймалося, а тому підстави для застосування положень Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» відсутні. Крім того, за весь період блокування належних позивачу карткових рахунків банк не надав ані відомостей про те, що її дії пов`язані із здійсненням терористичної діяльності або щодо неї застосовано міжнародні чи інші правомірні санкції, ані інформації про те, на підставі яких документів цією фінансовою установою було встановлено факт ідентифікації ОСОБА_1 , як публічно значущої особи та її родинних відносин із вказаною особою.

Окрім того, припущення або сумніви банківської установи щодо походження грошових коштів, що надійшли на рахунки клієнта, не є підставою для застосування банком такої санкції, як призупинення видаткових операцій, а також блокування рахунків понад строки, встановлені законом.

На момент подачі позову до суду на картковому рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ) знаходиться 7211 гривень соціальної допомоги держави, вказані виплати будуть надходити на рахунок до грудня 2021 року включно. На рахунку НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) - 37 гривень особистих коштів.

Блокуванням вказаної карти відповідач не лише завдав сім`ї позивача моральної шкоди та виняткового дискомфорту, але і позбавив її малолітню дитину засобів до існування. Внаслідок перенесених переживань та принижень погіршився стан здоров`я позивача, вона була змушена неодноразово звертатися за допомогою до лікарів. Все це призвело до зміни усталеного способу життя, негативних життєвих емоцій та сварок у родині. Моральну шкоду позивач оцінює в 50000 гривень та просить стягнути з відповідача на свою користь зазначені грошові кошти.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що у відповіді на звернення позивачки було повідомлено, що Банк встановив факт належності ОСОБА_1 до членів сім`ї публічно значущої особи ОСОБА_3 керівник ДП Тростянецьке лісове господарство, яка є невісткою ОСОБА_3 . Відомості, що ОСОБА_3 має статус національного публічного діяча підтверджується відомостями відкритого Реєстру національних публічних діячів. Також, відомостями Реєстру підтверджується, що і сама позивачка віднесена до членів сім`ї національного публічного діяча ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_1 . Крім того, тимчасове зупинення банківського обслуговування стало ненадання позивачкою запитуємої Банком інформації 3-ми особами за 2019-2020 роки. Позивачкою не було надано пояснень та інформації з приводу запитуємої Банком інформації, а тому Банком правомірно було зупинено банківське обслуговування рахунків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» суми грошових коштів, які знаходяться на рахунках, не підлягають задоволенню, оскільки Банк не здійснював розпорядження (списання чи стягнення) грошовими коштами позивача й грошові кошти знаходяться на рахунках, а отже відсутні правові підстави для стягнення з Банка на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів, які не переходили у користування чи розпорядження банка.

Позивачем не надано належних доказів завданої їй моральної шкоди в результаті протиправних дій відповідача та наявності причинного зв`язку між винними діями відповідача та недоведеною позивачем моральною шкодою (а.с.65-69).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначила, що чоловік та свекор не віднесені до публічно значущих осіб. Банк за півтора року не звернувся до правоохоронних органів. В декларації є заробітна плата чоловіка і ці суми не перевищують його заробітної плати.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі, з підстав вказаних у відзиві. Зазначила, що позивач не спростувала, що ці особи не є публічно значущими. Також, позивач не вказує на підприємницький характер взаємовідносин з третіми особами; підтверджень надання інформації до банку позивач не надала. Грошові кошти позивача знаходяться на рахунках і банк ними не розпоряджається. Перевірка інформації не проводилася, бо банк може отримати інформацію про третіх осіб лише у клієнта. До правоохоронних органів не зверталися, бо вони не зазначають про незаконну підприємницьку діяльність, ця інформація може з`явитися у разі отримання відповіді клієнта. Позивач не ставить питання про розблокування, розірвання договору, тому немає підстав для стягнення коштів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». На її ім`я відкриті поточні карткові рахунки: кредитний НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та соціальний 7109 (картка НОМЕР_4 ).

З листів АТ КБ «Приватбанк» від 23.03.2021 року, 20.05.2021 року (а.с.18-19, а.с.22-23) вбачається, що обслуговування позивача призупинено.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася з письмовими запитами до відповідача з приводу блокування карток (а.с.14,16, 20).

Листами АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що тимчасове зупинення банківського обслуговування є наслідком та встановлено у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 на запити банку інформації/документів, необхідних для належної перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Нормативно-правовим актом Національного банку України, що регулює правовідносини, які виникають при відкритті банками поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, є Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492.

Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором.

Обґрунтовуючи припинення обслуговування платіжної картки позивача, Банк посилається на те, що відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Банк є суб`єктом первинного фінансового моніторингу. Відповідно о норм ст.11 Закону про ПВК/ФТ на Банк покладено обов`язок здійснювати заходи належної перевірки та визначення належності клієнта або кінцевого бенефіціарного власника клієнта до політично значущих осіб, членів їх сімей або пов`язаних із ними осіб.

Однак, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

Такого висновку дійшов Верховний Суд, виклавши його у постанові від 30 січня 2019 року (справа №235/5583/16) та у постанові від 25.05.2022 року (справа №522/9367/19).

Таким чином, дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України від 06 грудня 2019 року № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон від 6 грудня 2019 року № 361-IX).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України № 361-IX, банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України № 361-IX, суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 12 ст. 23 Закону України № 361-IX, строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Закону України від 06 грудня 2019 року № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано її карткові рахунки.

Заперечення відповідача не містить визначення дій, які вчинив позивач, що стало приводом блокування її карток.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник АТ КБ «Привтбанк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано її карткові рахунки, не надав та, не зважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 , банк не вчинив дій, направлених на розблокування карткових рахунків.

Таким чином, судом не встановлено у діях позивача ознак протиправності, що стало б підставою для припинення обслуговування платіжних карток. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання незаконними дій АТ КБ «ПриватБанк» щодо блокування рахунків ОСОБА_1 : НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ).

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Проте, позивачем в судове засідання не подано належних та допустимих доказів на підтвердження характеру та обсягу страждань, немайнових втрат за порушення договірних зобов`язань, яких зазнала позивач внаслідок дій відповідача. Крім того, відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Тому, в частині вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 гривень суд вважає відмовити.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» суми грошових коштів, які знаходяться на карткових рахунках НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ) на день прийняття рішення судом, оскільки відсутні правові підстави для стягнення таких грошових коштів з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,23,1066,1074 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо блокування рахунків ОСОБА_1 : НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) та рахунку НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;

відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001 м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, .

Повний текст судового рішення складено 13.09.2022 року.

Суддя: А.М.Чуванова