Справа № 503/215/22
Провадження № 2/503/145/22
13 липня 2022 року м. Кодима
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі Поліковській О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником цього житлового будинку. 14.11.2008 року за вказаною адресою, за її згодою, були зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Разом з тим, позивач зазначила, що на даний час вона проживає в будинку разом зі своєю сім`єю, та сплачує плату за комунальні послуги. Відповідачі не проживають в даному будинку останні дванадцять років, особисті речі відповідачів в ньому відсутні. При неодноразових проханнях позивача, відповідачі відмовляються добровільно знятись з реєстрації місця проживання. На даний час місце перебування та проживання відповідачів їй не відоме. У зв`язку з тим, що в будинку зареєстровані відповідачі у неї виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів сплати комунальних послуг за відповідачів та можуть виникнути труднощі у майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, так як в будинку зареєстровані сторонні особи, а тому позивач просить захистити її порушене майнове право та визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась та надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити судовий розгляд цивільної справи у її відсутність, проти заочного розгляду цивільної справи не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Виклик відповідачів було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник органу опіки та піклування Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області в судове засідання також не з`явився та надав суду заяву, в якій просив суд прийняти рішення про задоволення позовних вимог та проводити судовий розгляд цивільної справи у його відсутність.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20922651 від 14.11.2008 року (а.с.14), копією договору дарування від 06.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кодимського районного нотаріального округу Бабушкіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1944, а також копією витягу з Державного реєстру правочинів № 6718407 від 06.11.2008 року (а.с.16).
Зі змісту листів № 02-17/165, № 02-17/166 та № 02-17/167 від 15.02.2022 року за підписом селищного голови Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області Віктора Доцуленка (а.с.31.32,33) вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично за цією адресою не проживають.
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 17.06.2021 року, що складений депутатом Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області Пекар С.П. у присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.10), відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14.11.2008 року та до цього часу не проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Речі вказаних осіб в даному домоволодінні відсутні.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Слід зазначити, що з 1 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, який є чинним на час ухвалення рішення суду.
Виходячи зі змісту ст. 6 вказаного Закону, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання/зміни місця проживання можливо на підставі судового рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірному житлі, однак там не проживають, не являються власниками житла та не є членами сім`ї позивача. Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вищевказаному будинку підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, в їх сукупності, що містяться у матеріалах цивільної справи.
З врахуванням того, що позивач ОСОБА_1 є власником вищевказаного житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідач у спірному будинку не проживає, а тому її право на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 підлягає до задоволення.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пропорційно на користь держави.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 280-281 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлений, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлений та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим по АДРЕСА_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду складено 13.07.2022 року.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О.Калашнікова