Справа № 538/311/22
Провадження № 2/538/180/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД", Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди неукладеними, повернення земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ "РАЙЗ-СХІД" з вказаним позовом і просить: 1. визнати неукладеними договір оренди земельної ділянки розміром 2,9505 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заводської міської ради (раніше Бодаквянської сільської ради) Миргородського (раніше Лохвицького) району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:007:0583 від 31.08.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАЙЗ-СХІД» та додаткову угоду від 02.08.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАЙЗ-СХІД», скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди) та припинити право оренди ТОВ «РАЙЗ-СХІД», що була здійснена Чернігівським міським нотаріальним округом 29.10.2016 року; 2. зобов`язати ТОВ «РАЙЗ-СХІД» повернути їй земельну ділянку розміром 2,9505 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заводської міської ради (раніше Бодаквянської сільської ради) Миргородського (раніше Лохвицького) району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:007:0583; стягнути з ТОВ «РАЙЗ-СХІД» на її користь плату за користування земельною ділянкою за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки в сумі 33520,68 грн.; стягнути з ТОВ «РАЙЗ-СХІД» на її користь понесені судові витрати. Вимоги мотивувала тим, що вона на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.07.2021р, є власником земельної ділянки розміром 2,9505 га, що розташована на території Заводської міської ради (колишньої Бодаквянської сільської ради) Миргородського (раніше Лохвицького району), з кадастровим номером :00:007:0583 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 048252 виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією 16.08.2004 р. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на земельну ділянку підлягало державній реєстрації, як було зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом. 01.07.2021 р. державним реєстратором було проведено державну реєстрації права власності, і під час здійснення такої стало відомо, що вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді. 16.02.2022 р. вона отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому зазначено, що 29.10.2016 р. було здійснено державну реєстрацію речового права оренди (орендар - ТОВ «Райз-Схід») на вищевказану земельну ділянку. На її звернення останнім було надано Додаткову угоду без номера від 02.08.2018 р. до Договору оренди без номера від 31.08.2016 р. про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди. Цією додатковою угодою було змінено Орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Райз - Схід», а також встановлено орендну плату в розмірі 10% нормативної грошової оцінки в сумі 6992,83 грн. Сам договір оренди від 31.08.2016 р. у ТОВ «Райз-Схід» відсутній. Попередній власник вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно вона не могла укласти Додаткову угоду від 02.08.2018 та підписати її. Зважаючи на те, що договір оренди земельної ділянки 31.08.2016 з кадастровим номером :00:007:0583 між ОСОБА_2 та ТОВ «Райз-Схід» не укладався, а додаткова угода була укладена та підписана після смерті власниці, зазначає, що є підстави вважати, що відсутнє волевиявлення на укладення Договору оренди земельної ділянки та Додаткової угоди до нього та наявні підстави вважати їх неукладеними. Починаючи з 2016 р. і до цього часу ТОВ «Райз-Схід» незаконно користується земельною ділянкою, орендна плата за користування нею не сплачувалася і не сплачується. Зважаючи на те, що Орендар фактично користується її земельною ділянкою без укладення договору, і орендної плати вона не отримувала, вважає, що має право на стягнення невиплачених сум в судовому порядку. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена в розмірі 55867,79 грн., в додатковій угоді встановлено орендну плату в розмірі 10% нормативної грошової оцінки, тобто орендна плата мала б становити 5586,78 грн за рік, а за період з 2016 по 2021 33520,68 грн.

Ухвалою судді від 25.04.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження ухвалою суду 23.05.2022 р залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко».

Ухвалою суду від 14.06.2022р. підготовче провадження було закрито, справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "РАЙЗ-СХІД", ПАТ «Райз-Максимко» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди неукладеними, повернення земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою призначено до судового розгляду по суті; крім того, постановлено витребувати у ТОВ "РАЙЗ-СХІД" оригінал Договору оренди землі від 31.08.2016р. укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «Райз-Максимко» щодо земельної ділянки площею 2,95 га з кадастровим номером: :00:007:0583.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просила справу розглядати без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити в повному обсязі, суду пояснила обставини викладені в позові .

В судове засідання відповідачі явку представників не забезпечили, про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлялися.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРЕ № 548757, виданого 01.07.2021р. Слов`яносербською державною нотаріальною конторою Луганської області, ОСОБА_1 , як дочка, є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1931р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із земельної ділянки, розташованої на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, рілля площею 2,9505 га; вказана земельна ділянка передана власникові для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ. № 048252, виданого 16.08.2004 р. на підставі розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області № 104 від 31.03.2004р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 71, кадастровий номер земельної ділянки :00:007:0583. Крім того, у вказаному свідоцтві зазначено, що право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації. (а.с. 9)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 263939944, сформованого 01.07.2021р, була така актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 226 земельну ділянку з кадастровим номером :00:007:0583, площею 2,95 га з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», адреса «Полтавська обл.., Лохвицький р., с/рада. Бодаквянська»: номер запису про право власності «42768073», тип права власності «право власності», дата державної реєстрації «01.07.2021». підстава для державної реєстрації « свідоцтво про право на спадщину. … виданий 01.07.2021р, видавник Слов`яносербська державна нотаріальна контора», власники « ОСОБА_1 » (а.с. 15).

А відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-022, сформованого 16.02.2022р щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0583, маються такі відомості про неї, а саме відомості про право власності ( інформація про власника « ОСОБА_1 ») та відомості про оренду, суборенду згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (орендар «Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-СХІД», площа земельної ділянки «2,9505 гектарів», дата державної реєстрації речового права «29.10.2016») (а.с. 12-13).

В матеріалах справи є копія Договору оренди землі від 31.08.2016 року, сторонами якого зазначено ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_2 , та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», об`єктом оренди зазначено земельну ділянку площею 2,95 га з кадастровим номером :00:007:0583, яка знаходиться на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області (а.с. 44-45).

Вказана копія була надана відповідачем ТОВ «РАЙЗ-СХІД», проте оригіналу цього договору суду, незважаючи на ухвалу від 14.06.2022р, надано не було.

В матеріалах справи також є копія Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі № б/н від 31.08.2016р., яка була датована 02.08.2018 сторонами цієї Додаткової угоди зазначені орендодавець ОСОБА_2 , орендар Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» та Новий орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-СХІД», в п. 1 що «Зі згоди Орендодавця (яка виражається шляхом підписання даної Угоди) Орендар передає, а Новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди», в п. 3 про те,що «У день складання даної Угоди Орендар зобов`язаний передати Новому орендарю … Договір оренди…», в п. 4,4 про те, що «орендна плата ... складає 6992,85 грн за рік оренди» (а.с. 10).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених та утриманих податків, наданих Лохвицькою податковою інспекцією 05.11.2021 р. вбачається, що інформація про отримання позивачкою будь-яких доходів за період з 2016 по 2021 р., крім успадкованого майна, відсутня (а.с.17).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 305946519, сформованої 27.07.2022р, є така актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 226 земельну ділянку з кадастровим номером :00:007:0583, зокрема, актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 17224583; дата, час державної реєстрації: 29.10.2016 17:18:14; державний реєстратор: приватний нотаріус Завалієв А.А., Чернігівський міський нотаріальний округ, Чернігівська обл., підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 31.08.2016, видавник: Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко"; Додаткова угода, серія та номер: -, виданий 02.08.2018, видавник: Сторони додаткової угоди; відомості з ДЗК, серія та номер: 4023301, виданий 28.08.2018, видавник: Державний земельний кадастр; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32169957 від 02.11.2016 11:13:25, приватний нотаріус Завалієв А.А., Чернігівський міський нотаріааьний округ, Чернігівська обл.; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки (а.с.83-84).

Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні та земельні правовідносини з приводу укладення договорів оренди землі, користування земельною ділянкою, які регулюються такими правовими нормами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому ст. 215 ЦК України визначено підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року по справі № 538/322/21 зазначив таке: Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно зі статтями 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Таким чином, у разі оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

У цій справі позивач ОСОБА_1 по суті оспорює факт укладення спадкодавцем майна, успадкованого нею, як договору оренди землі, так і додаткової угоди до нього.

Що стосується висновку про наявність факту укладення чи не укладення додаткової угоди суд робить висновок про те, що ОСОБА_2 не могла бути укладена та підписана така угода 02.08.2018 р., оскільки остання померла більш ніж за рік до цієї дати, а саме 04.05.2017 р, тобто така Додаткова угода є неукладеною.

Що стосується висновку про наявність факту укладення чи не укладення договору оренди між Бараннік та ПрАТ «Райз-Максимко» суд виходить з такого.

Згідно ч.ч.1, 5, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідачем ТОВ «РАЙЗ-СХІД» (у якого відповідно до п.3 Додаткової угоди мав би бути оригінал Договору оренди землі від 31.08.2016), не було надано оригінал такого договору, незважаючи на ухвалу суду про вибування доказів з метою, зокрема, необхідності призначення експертизи для з`ясування питання, чи саме померлою підписувався вказаний договір.

Тому, враховуючи положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України, суд визнає обставину не укладення ОСОБА_2 вказаного договору як фактичну обставину справи.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано оригіналу спірного договору від 31.08.2016 р., а Додаткову угоду від 02.08.2018 р. ОСОБА_2 не могла укладати та підписувати, оскільки померла ще 04.05.2017 суд вважає, що як договір оренди землі від 31.08.2016 року так і Додаткова угода до нього від 02.08.2018 є неукладеними, проте вимогу позивача щодо визнання неукладеними договору оренди земельної ділянки 31.08.2016 року між та додаткової угоди між ОСОБА_2 та ТОВ «РАЙЗ-СХІД» від 02.08.2018 року суд вважає неефективним способом захистом права, натомість вважає ефективним способом захисту заявлення вимоги про повернення земельної ділянки, і вважає таку вимогу обґрунтованою виходячи з положень ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином є доведеною, обгрунтованою та такою, що грунтується на законі, а отже, і підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язаня ТОВ «РАЙЗ-СХІД» повернути спірну земельну ділянку.

Що стосується вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди) та про припинення права оренди ТОВ «РАЙЗ-СХІД», суд зазначає таке.

Відповідно до ч 3. ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на даний час, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення …., а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, …, відповідні права … припиняються.

Враховуючи, що судом встановлено, що договір оренди та Додаткову угоду між сторонами не було укладено, тобто документ на підставі якого державним реєстратором проведено запис про реєстрацію іншого речового права (3934351) є недійсним, таке рішення Державного реєстратора і відповідно державна реєстрація іншого речового права, підлягають скасуванню з одночасним припиненням такого речового права.

Таким чином, вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди) та про припинення права оренди ТОВ «РАЙЗ-СХІД`є також доведеними, обгрунтованими, та такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення коштів за користування земельною ділянкою, то суд вважає її такою, що підлягає задоволенню частково та звертає увагу на такі обставини, що :

-до 02.08.2018 р. земельною ділянкою з кадастровим номером :00:007:0583 користувалося ПрАТ «Райз-Максимко», тому підстави для стягненню коштів за період з 2016-по 2017 рік з ТОВ «РАЙЗ-СХІД» відсутні.

-ТОВ «РАЙЗ-СХІД» почало використовувати вказану земельну ділянку з 2018р. та використовує її на даний час.

Проте відповідач ТОВ «РАЙЗ-СХІД» 17.05.2022 р. подав до суду заяву про застосування позовної давності (а.с.53) в частині вимог про стягнення плати за користування земельною ділянкою та просив застосувати наслідки, визначені ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення з позовними вимогами про стягнення такої плати за період 2018 р. позивачем пропущено. При цьому суд звертає увагу та те, що позивачем не вказано, і матеріали справи не містять підтверджень, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, а та обставина, що позивачем лише в 2021 р. отримано свідоцтво про право на спадщину, на думку суду, не є поважною причиною пропуску такого строку, адже причин, які б могли завадити вчинити такі дії у позивача раніше, не встановлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути плату за користування земельною ділянкою в межах трирічного строку позовної давності, виходячи з такого розрахунку: 5586,78х3 = 16 760,34 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що сплачено судовий збір в загальній сумі 2 977,2 грн ( за три позовних вимоги по 992,40 грн за кожну).

Згідно з ч. ч.1, 6 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, зокрема, що вимога про стягнення плати за користування земельною ділянкою, яка є майновою, задоволена частково (позивач просила стягнути 33520,68 грн, а підлягає стягненню лише 16760,34 грн, що становить 50 %), тому і судовий збір за цю вимогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 50 %, тобто в сумі 496,20 грн.

Тому з ТОВ "РАЙЗ-СХІД" на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД", Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди неукладеними, повернення земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) та припинити право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД" земельної ділянки, кадастровий номер :00:007:0583, площею 2,9505 га га, номер запису про інше речове право 17224583, який було здійснено Чернігівським міським нотаріальним округом 29.10.2016р.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД" () повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , земельну ділянку площею 2,9505 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:007:0583, яка розташована на території Заводської міської ради (раніше Бодаквянської сільської ради) Миргородського (раніше Лохвицького) району Полтавської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД" () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , плату за користування земельною ділянкою за період з 2019 по 2021 роки в сумі 16 760 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 34 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД" () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22 вересня 2022 р.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота