Справа № 354/81/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/703/22
Провадження №22-ц/4808/700/22
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т.Л
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» та представника Plan Team GmbH Сторожука О.В. на ухвалу Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року та апеляційну скаргу представника Plan Team GmbH Сторожука О.В. на ухвалу Яремчанського міського суду від 28 лютого 2022 року, у складі судді Ваврійчук Т.Л., у справі за клопотанням Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС №199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH грошових коштів у сумі 697796,88 євро,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року представник Plan Team GmbH адвокат Сторожук О.В. звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Plan Team GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH 697 796, 88 євро.

Клопотання мотивовано тим, що рішенням МКАС при ТПП України з ТОВ «Скорзонера» стягнуто на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро - 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 697796,88 євро. Дане рішення є остаточним, набуло законної сили з дати його винесення 09.10.2014 року та підлягає негайному виконанню. Посилаючись на те, що ТОВ «Скорзонера» у добровільному порядку рішення МКАС при ТПП України не виконало,представник Plan Team GmbH відповідно до вимог Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та норм ЦПК України просив надати дозвіл на примусове виконання вказаного рішення.

Дана справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2015 року клопотання Plan Team GmbH задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2015 року вказану ухвалу суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року у задоволенні клопотання Plan Team GmbH відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2018 року клопотання Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України направлено для розгляду за підсудністю до Апеляційного суду м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року вказану справу повернуто для розгляду до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, клопотання Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України залишено без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року клопотання Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС №199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH грошових коштів у сумі 697796,88 євро задоволено.

Визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС №199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 697796,88 євро.

Видано виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього на загальну суму 697796,88 євро, що за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 22960238,76 грн.

Стягнуто з ТОВ «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 28 лютого 2022 року виправлено описку, допущену в ухвалі Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року у цивільній справі №354/81/15-ц за клопотанням Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС №199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH грошових коштів у сумі 697796,88 євро

Абзац третій резолютивної частини ухвали суду викладено в наступній редакції: «Видати виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього на загальну суму 697796,88 євро, що за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 22530954,12 грн.»

Не погоджуючись з ухвалою суду від 22 лютого 2022 року, ТОВ «Скорзонера» подало апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи та без належної оцінки наявних у справі доказів.

Зазначає, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року не підлягає до примусового виконання, а заява Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання такого рішення не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення, розглянуте із порушенням публічного порядку передбаченого законодавством України, а саме в основу арбітражного рішення покладено факт набито невиконання з боку ТОВ «Скорзонера» укладеного зі стягувачем договору №60918РТ/S від 18.06.2006 року щодо оплати робіт по розробці проектної документації, проте як 18.07.2014 року боржник ТОВ «Скорзонера» повідомив стягувача Plan Team GmbH про розірвання такого договору, зважаючи на що, відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст. 653 ЦК України, на момент розгляду МКАС при ТПП України, зобов`язання сторін по договору припинилися. Стягувачем факт розірвання договору з боку Боржника в односторонньому порядку не оскаржувався.

Чинне законодавство України не передбачає можливості стягнення грошових коштів на підставі зобов`язання, яке на момент розгляду справи компетентним судом припинилося.

Надання дозволу на виконання рішення МКАС, що містить в собі положення, явно несумісні з вітчизняним публічним правом, однозначно призведе до порушення основоположних засад договірного права України, порушить баланс гарантованих державою взаємних прав та обов`язків учасників договірних відносин, а отже буде прямо суперечити публічному порядку України.

Апелянт вважає, що МКАС при ТПП України було порушено публічний порядок, передбачений законодавством, під час прийняття рішення від 09 жовтня 2014 року, внаслідок не встановлення належності повноважень представника Plan Team GmbH адвоката Сторожука О.В. на підставі довіреності від 20 травня 2011 року, яка, що підтверджується наявними матеріалами справи, не є належним підтвердженням повноважень адвоката Сторожука О.В. на ведення такої справи (видана, оформлена та посвідчена із чисельними порушенням норм національного законодавства), належної оцінки чого не було надано МКАС при ТПП України при розгляді даної справи.

Апелянт посилається також на обізнаність стягувача Plan Team GmbH щодо неналежності виданої довіреності на представника адвоката Сторожука О.В. від 20.05.2011 року, на підставі якої він протиправно приймав участь у веденні даної справи. Дана обставина підтверджується тим, що в якості доказу на підтвердження повноважень адвоката Сторожука О.В. додано протокол зборів акціонерів Plan Team GmbH від 07.11.2016 року згідно якого станом на 20.05.2011 року Йоханн Рьок мав право представляти компанію при наданні довіреності від 20.05.2011 року для адвокатів О.Сторожука і О.Дебрицького.

З метою правомірного встановлення належності повноважень представника Plan Team GmbH адвоката Сторожука О.В., яким підписано та подано від імені Plan Team GmbH позовну заяву до МКАС при ТПП України, а також подано клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 09.10.2014 року є необхідним виклик до суду спеціаліста/фахівця з Італійського права.

Апелянт вважає, що з метою справедливого та неупередженого розгляду даної справи є доцільним отримання експертного висновку стосовно питання щодо порушення МКАС при ТПП України при розгляді справи та прийнятті рішення від 09.10.2014 року публічного порядку передбаченого законодавством України.

Відповідно до положень ст. 12 Закону «Про міжнародне приватне право» норма права іноземної держави не застосовується якщо її застосування призводить до наслідків, не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України.

Верховним Судом в постанові від 28.05.2020 року по справі № 824/260/2018, застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнання та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

МКАС при ТПП України ухвалюючи рішення від 09.10.2014 року зазначив про неможливість одностороннього розірвання договору в позасудовому порядку з підстав його неналежного виконання чим протиправно позбавив сторону договору обумовленого договором та гарантованого законодавством України права на одностороннє розірвання договору, чим порушив основоположні засади цивільного законодавства - свободи договору та диспозитивності.

Винесене арбітражне рішення суперечить імперативним нормам ст.ст. 3, 539, 548, 620, 623 ЦК України та основоположним засадам цивільного законодавства України та суперечить публічному порядку України.

Апелянт також посилається на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто за відсутності представника товариства який з поважних причин не з`явився в судове засідання, про що заздалегідь повідомив суд.

Апелянт просив скасувати ухвалу Яремчанського міського суду від 22.02.2022 року та постановити рішення яким відмовити у задоволенні клопотання стягувача Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 09.10.2014 року.

З метою належного та неупередженого розгляду справи викликати до суду спеціаліста/фахівця з Італійського права для отримання належного розуміння з урахуванням спеціальних знань щодо встановлення чи не встановлення нотаріусами в Італії під час посвідчення довіреностей саме повноважень таких осіб на видачу відповідної довіреності.

Не погоджуючись з ухвалами суду від 22 лютого 2022 року та 28 лютого 2022 року представник Plan Team GmbH Сторожук О.В. подав апеляційну скаргу. Вважає, що резолютивна частина ухвал не відповідає клопотанню стягувача від 22 січня 2015 року про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року та заяви стягувача від 03 травня 2018 року, що ставить під сумнів можливість примусового виконання такого судового рішення.

Апелянт вважає, що при постановленні оскаржуваних ухвал судом неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвали постановлено з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали. В той час як на момент подання клопотання від 22 січня 2015 року до набрання чинності нової редакції ЦПУ України діяла безальтернативна норма щодо визначення суми, що підлягає стягненню, в національній валюті.

Апелянт зазначає, що оскільки новий розгляд справи в суді першої інстанції має відбуватися за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією ЦПК, то в ухвалі суду сума стягнення вказується у валюті, яка зазначена в рішенні МКАС при ТПП України, а саме в іноземній валюті. Суд першої інстанції проігнорував заяву стягувача від 03 травня 2018 року про визначення суми стягнення у валюті, яка зазначена в арбітражному рішенні.

Оскільки сума стягнення вказується у валюті, яка зазначена в рішенні арбітражного суду, а саме в іноземній валюті, ухвала суду від 28 лютого 2022 року про виправлення описки в абзаці третьому резолютивної частини ухвали суду від 22 лютого 2022 року підлягає скасуванню.

В клопотанні і наступних заявах стягувач просив «Стягнути з ТОВ «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641167,69 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 697796,88 євро та судові витрати». Однак, задовольняючи клопотання стягувача, суд в резолютивній частині ухвали проігнорував цю вимогу стягувача про стягнення заборгованості. В оскаржуваній ухвалі зазначено лише про стягнення судового збору. Це призведе до того, що у виконавчому листі, який буде видано на підставі цієї ухвали, не буде зазначена вимога щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 697796,88 євро і відповідно це призведе до неможливості примусового виконання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 479 ЦПК України в ухвалі суду мають бути також зазначені найменування і склад міжнародного комерційного арбітражу, який прийняв рішення. Однак відомості про склад арбітражного суду в ухвалі суду не зазначені, відповідно в цій частині судове рішення підлягає доповненню.

Просить внести доповнення та зміни до резолютивної частини ухвали суду від 22 лютого 2022 року, а саме:

доповнити абзац другий резолютивної частини після слів при Торгово-промисловій палаті словами: «у складі: голови складу Крупчака Олександра Дмитровича, арбітрів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 »;

доповнити резолютивну частину ухвали після другого абзацу додатковим абзацом у такій редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 697796,88 євро»;

в абзаці третьому резолютивної частини ухвали виключити слова «що за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 22960238,76 грн».

Ухвалу суду від 28 лютого 2022 року скасувати, стягнути з ТОВ «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH судовий збір.

Представник Plan Team GmbH Сторожук О.В. подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Скорзонера», у якому зазначає, що апеляційна скарга боржника фактично зводиться до перегляду обставин справи по арбітражній справі у відриві від матеріалів арбітражної справи в цілому, однак такі не можуть бути переглянуті в суді загальної юрисдикції.

Клопотання про скасування арбітражного рішення боржником у встановлено законом порядку не подавалось.

Будь-яких правових підстав вважати що арбітражне рішення порушує правопорядок України або визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в Україні ладу, немає.

Повноваження представника стягувача Plan Team GmbH належним чином підтверджені, законність і зміст довіреності від 20.05.2011 року виданої ОСОБА_3 для представлення компанії адвокатами О. Сторожуком та О.Дебрицьким в судових розглядах підтверджено рішенням загальних зборів від 07.11.2016 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, представник стягувача Plan Team GmbH адвокат О.Сторожук та представник боржника ТОВ «Скорзонера» директор Родзоняк Р.І. надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відхилення доводів апеляційної скарги ТОВ «Скорзонера» та часткове задоволення вимог апеляційної скарги Plan Team GmbH з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання представника Plan Team GmbH, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС № 199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до ТОВ «Скорзонера» про стягнення грошових коштів у сумі 697796,88 євро, клопотання Plan Team GmbH судом не встановлено.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року частково задоволено позов Plan Team GmbH до ТОВ «Скорзонера» у справі АС № 199у/2014 та постановлено стягнути з ТОВ «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641 167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51 506,47 євро - 3 % річних від простроченої суми, 5 122,73 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 697 796, 88 євро. У задоволенні решти позовних вимог у сумі 445 824,99 євро відмовлено.

Відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Правовідносини щодо визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів в Україні урегульовані Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йоркська Конвенція), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, положеннями Розділу VIII Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та положеннями Розділу IX ЦПК України.

Нью-Йоркська конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у статтях Конвенції (стаття 3).

Нью-Йоркська конвенція, передбачає вичерпний перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Так, згідно зі ст. 5 Нью-Йоркської конвенції у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: а) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або с) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: а) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до ч.4 ст.387 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент подання клопотання) примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391-398 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 391, 392 ЦПК України (2004 року) рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили і розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання або місцезнаходження на території України або його місце проживання або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відповідно до ч.ч.2-4 ст.394 ЦПК України (2004 року) додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Згідно ст.36 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Статтею 478 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, визначено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки обов`язковість та виконуваність арбітражного рішення презюмується міжнародним та національним законодавством, тягар доведення наявності підстав для відмови покладається на сторону, яка заперечує проти визнання та виконання арбітражного рішення.

Судом встановлено, що стягувач Plan Team GmbH звернувся із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення МКАС при ТПП України від 09 жовтня 2014 року у межах встановленого законом строку, до клопотання долучив документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Нью-Йоркської конвенції, згідно положень ст. 394 ЦПК України 2004 року та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Арбітражне рішення від 09 жовтня 2014 року є остаточним та набуло законної сили з дати його винесення - 09 жовтня 2014 року, вказане рішення не оскаржувалось та в добровільному порядку боржником не виконане.

ТОВ «Скорзонера» заперечуючи щодо надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду, посилається на те, що визнання та виконання даного рішення суперечить публічному порядку держави, а також на те, що особа, яка подала та підписала від імені Plan Team GmbH позовну заяву до МКАС при ТПП України та представляла його інтереси у суді та подала клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 09 жовтня 2014 року не мала на це належних повноважень.

Даючи оцінку запереченням ТОВ «Скорзонера» щодо надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду, суд першої інстанції правильно визнав необґрунтованими посилання на те, що визнання та виконання арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу, стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про міжнародне приватне право» норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. У разі якщо суд розглядає спірні правовідносини на підставі домовленості сторін, публічний порядок цієї держави безпосередньо не зачіпається.

Разом з тим, відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.

Так, у запереченнях проти клопотання та в апеляційній скарзі порушення публічного порядку боржник обґрунтовує порушенням його права на односторонню відмову від договору та припиненням договірних зобов`язань з Plan Team GmbH. Таким чином боржник фактично посилається на невідповідність рішення міжнародного комерційного арбітражу нормам матеріального права України.

Однак, як встановлено судом, спірні правовідносини сторін, що виникли на підставі укладеного Договору №60918РТ/S від 18 вересня 2006 року, ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах).

Учасники справи не заперечили, що правом, що регулює спірні правовідносини сторін за договором та передані на остаточне вирішення в МКАС при ТПП України, є матеріальне право України, а тому вирішення цих відносин за нормами законодавства України не впливає на публічний порядок України, оскільки правовою природою застереження про публічний порядок є насамперед виключення можливості застосування іноземного приватного права, а не права країни, у суді якої розглядається заява про дозвіл на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 09 жовтня 2014 року у справі АС № 199у/2014, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави, вказане рішення ухвалено виключно стосовно боржника ТОВ «Скорзонера», як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, поширює свою дію тільки на боржника.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для висновку про те, що визнання та виконання арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність відповідних повноважень у ОСОБА_4 на видачу та підписання довіреності від 20 травня 2011 року виданої ним для представлення компанії Plan Team GmbH адвокатами О.Сторожуком і О.Дебрицьким в судових розглядах за участі компанії, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Так, Верховним Судом в ухвалі від 29 червня 2021 року, якою скасовано ухвалу Яремчанського міського суду від 29 січня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, встановлено, що відповідно до рішення загальних зборів від 07 листопада 2016 року та згідно статуту Plan Team GmbH (станом на 20 травня 2011 року) і відповідно до записів в юридично обов`язковому комерційному реєстрі станом на 20 травня 2011 року ОСОБА_5 мав право представляти компанію при наданні довіреності від 20 травня 2011 року для адвокатів О.Сторожука і О.Дебрицького, маючи право одноосібного підпису, що має обов`язкову юридичну силу, і може також укладати зовнішні, а також внутрішні угоди між акціонерами, які також реєструються в Комерційному реєстрі. При цьому збори акціонерів Plan Team GmbH підтвердили законність і зміст довіреності від 04 червня 2010 року і 20 травня 2011 року.

Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги що апелянтом не наведено належних обґрунтувань відсутності відповідних повноважень у ОСОБА_4 на видачу та підписання довіреності від 20 травня 2011 року виданої ним для представлення компанії Plan Team GmbH адвокатами О.Сторожуком і О.Дебрицьким в судових розглядах за участі компанії, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ТОВ «Скорзонера» про виклик у судове засідання спеціаліста з італійського права для отримання належного розуміння ним щодо встановлення чи не встановлення нотаріусами в Італії під час посвідчення довіреностей повноважень осіб на видачу відповідної довіреності.

Посилання апелянта ТОВ «Скорзонера» на те, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто за відсутності представника товариства який з поважних причин не з`явився в судове засідання, про що заздалегідь повідомив суд, не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з матеріалів справи дане клопотання Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу перебуває на розгляді у Яремчанському міському суді з лютого 2015 року. За клопотанням представника ТОВ «Скорзонера» судом був продовжений строк для подання заперечень у даній справі, а також двічі було відкладено судове засідання. Суд першої інстанції враховуючи вказані обставини, а також те, що у чергове судове засідання, призначене на 22 лютого 2022 року ТОВ «Скорзонера» не забезпечило явку свого представника та не подало клопотання про участь представника боржника у судовому засіданні в режимі відео конференції, дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника боржника на підставі зібраних у справі доказів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги Plan Team GmbH, колегія суддів приходить до висновку, що поза увагою суду першої інстанції залишилась заява Plan Team GmbH від 03.05.2018 року у якій стягувач просив на підставі арбітражного рішення та ухвали суду про надання дозволу на його примусове виконання видати виконавчий лист про стягнення суми заборгованості у валюті, яка зазначена в арбітражному рішенні (а.с. 128-130 т. 4).

У відповідності до ч.ч.1,2,6 ст.479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

В ухвалі суду мають бути також зазначені:

1) найменування і склад міжнародного комерційного арбітражу, який прийняв рішення;

2) імена (найменування) сторін арбітражного спору;

3) дані про рішення міжнародного комерційного арбітражу, за яким заявник просить видати виконавчий лист;

4) вказівка про видачу виконавчого листа або про відмову у його видачі.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З огляду на зазначене, ухвалу Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року слід змінити, виключивши в абзаці третьому резолютивної частини слова «що за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 22960238,76 грн».

Оскільки сума стягнення вказується у валюті, яка зазначена в рішенні арбітражного суду, а саме в іноземній валюті, то ухвала суду від 28 лютого 2022 року про виправлення описки в абзаці третьому резолютивної частини ухвали суду від 22 лютого 2022 року підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги представника апелянта Plan Team GmbH щодо доповнення резолютивної частини ухвали суду від 22.02.2022 року після другого абзацу додатковим абзацом в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51506,47 євро 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 697796,88 євро», то такі є необґрунтованими, оскільки резолютивна частина ухвали суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права щодо змісту ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги апеляційної скарги стягувача задоволено частково, то з боржника підлягає до стягнення на користь стягувача сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 1240,50 грн.

Таким чином, в ході розгляду клопотання, боржник у своїх запереченнях не навів переконливих доводів щодо відсутності підстав для визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на викладене, суд вважає, що визначені ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 478 ЦПК України підстави для відмови в задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Plan Team GmbH Сторожука О.В. задовольнити частково.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 22 лютого 2022 року змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини ухвали виключити слова «що за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 22960238,76 грн».

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 28 лютого 2022 року скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (місце знаходження: 78593, с. Поляниця, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 31067573) на користь Plan Team GmbH (місце знаходження: Giottostrasse 19, 39100 Bozen (BZ), Italien, податковий і реєстраційний номер:4) сплачений судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин