Справа № 686/4326/22
Провадження № 2/686/3118/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Буняка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Татьяна» про розірвання договору оренди,

встановив:

В лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до СФГ «Татьяна» про розірвання договору оренди, в обґрунтування якого вказав, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 3,1527 га, кадастровий номер :03:017:0144, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія РІ № 760405 від 30.07.2001. 04.01.2007 він уклав договір оренди із СФГ «Татьяна» на строк 15 років. В 2017 році позивач звернувся до відповідача із усною заявою про розірвання вказаного договору, проте відповідач повідомив, що строк договору закінчується 04.01.2022. В листопаді 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відмову в продовженні договору оренди. Однак в грудні 2021 відповідач повідомив, що строк дії договору оренди починається з дня його державної реєстрації, а оскільки державна реєстрація договору оренди проведена 15.12.2010 року, то відповідно строк дії договору закінчується 15.12.2025 року. Оскільки договір оренди земельної ділянки укладався 04.01.2007 року, а зареєстрований орендарем лише 15.12.2010, то з моменту його укладення до державної реєстрації минуло 3 роки 11 місяців та 11 днів, тобто строк дії договору продовжено на вказаний строк без згоди позивача, відповідач ухилившись від державної реєстрації договору оренди, використовував земельну ділянку та сплачував орендну плату без державної реєстрації договору оренди, а тому договір оренди підлягає розірванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що державна реєстрація договору оренди покладена на органи ДЗК, вказаний договір ним був переданий у відділ ДЗК, і така реєстрація проведена 15.12.2010 по незалежним від нього причинам, крім цього СФГ «Татьяна» здійснює обробіток вказаної земельної ділянки, отримує кредитні кошти, а тому розраховує у своїй діяльності на використання вказаної ділянки протягом визначено законом строку дії договору оренди, тобто протягом 15 років, з дня державної реєстрації.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,1527 га, кадастровий номер :03:017:0144, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія РІ № 760405 від 30.07.2001.

04.01.2007 ОСОБА_2 та СФГ «Татьяна» уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в оренду СФГ «Татьяна». Відповідно до п. 7 договору передбачено, що договір укладено на 15 років.

У пункті 20 договору оренди визначено, що передача земельної ділянки здійснюється не пізніше 30-ти денного терміну після державної реєстрації договору за актом приймання передачі.

Відповідно до п.36 договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав передбачених законом.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.41 Договору).

В договорі оренди зазначено, що договір зареєстрований у Державному реєстрі земель 15.12.2010 за № 84.

04.01.2007 року ОСОБА_2 та СФГ «Татьяна» підписали договір прийомки-передачі земельної ділянки відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 04.01.2007.

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до СФГ «Татьяна» із повідомлення про не продовження договору оренди земельної ділянки.

08.12.2021 року СФГ «Татьяна» повідомило, що оренда земельної ділянки закінчується в грудні 2025 року, оскільки строк оренди необхідно обчислювати з дня державної реєстрації договору оренди, яка проведена 15.12.2010.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

На час підписання договору оренди, 04 січня 2007 року, частина друга статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

У частині другій статті 125 ЗК України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 ЗК України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон «Про оренду землі» (далі - Закон №161-XIV) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 13 Закону №161-XIV надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону № 161-XIV).

Згідно зі статтею 18 названого Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13).

Із матеріалів справи вбачається, що сторони підписали договір оренди земельної ділянки 04 січня 2007 року.

При цьому сторони узгодили у пункті 7 договору строк його дії - 15 років, у пункті 20 передбачили що передача земельної ділянки орендарю здійснюється не пізніше 30-ти денного терміну після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. У пункті 31 договору зобов`язано орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені договором оренди землі зареєстрованим в установленому порядку.

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Право оренди земельної ділянки зареєстровано за СФГ «Татьяна» 15.12.2010 року, що підтверджується витягом з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 2010 рік.

Стаття 31 Закону № 161-XIV регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

- смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

- ліквідації юридичної особи - орендаря;

- відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;

- набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

- припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 ЗК України.

Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для дострокового припинення договору оренди земельної ділянки відповідно до статті 31 Закону № 161-XIV, позивач не зазначив і суд не встановив.

Однак, у пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема ухилення від державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди землі з підстав передбачених частиною 2 статті 651 ЦПК України, не зазначив та не довів у суді об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що він як орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, адже умовами договору оренди землі, а саме, у пункті 20 сторони передбачили, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється не пізніше 30-ти денного терміну після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. У пункті 31 договору зобов`язано орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені договором оренди землі зареєстрованим в установленому порядку. Пунктом 41 договору оренди земельної ділянки від 04.01.2007 року передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зважаючи на зазначене, позивач мав можливість цікавитися та контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та підстави розраховувати, що строк дії договору оренди закінчиться пізніше.

Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у зв`язку із відмовою в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 30, 48, 76, 78, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 13, 251, 651, 792 ЦК України, ст.ст. 121, 125, 126, 211 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Татьяна» про розірвання договору оренди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , Хмельницький район, с. Ружичанка.

Відповідач : Селянське фермерське господарство «Татьяна», , Хмельницький район, с. Ружичанка, вул. Нова, буд. 2.

Дата складання повного тексту рішення суду 19.09.2022.

Суддя: