ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/482/22

Провадження № 22-ц/4820/1485/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Наталя Василівна, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Хмельницькій області про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Кульбаби А.В. від 30 червня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказував, що він 20 серпня 2020 року одружився з ОСОБА_2 та уклав з нею шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вавринчук О.М., який зареєстрований в реєстрі за № 1210. Відповідно до п. 3 вказаного Договору все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно придбане або набуте.

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 придбав автомобіль Хюндай Соната, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Згідно умов шлюбного договору вказаний автомобіль належить йому на праві особистої власності.

Під час спільного проживання ОСОБА_2 йому повідомила, що вона як законна дружина має отримати доручення на автомобіль. Підстав не довіряти дружині у нього не було, тому вона привела його до нотаріуса Стожик Н.В., де він підписав довіреність. При цьому попри те, що він є громадянином Республіки Ірак і його рідна мова курдська, в Україні не навчався, тому українську мову не розуміє, на зрозумілу йому мову довіреність не була перекладена і він не зрозумів її суть. У тексті доручення про переклад та роз`яснення йому суті доручення нічого не зазначено, що підтверджує порушення нотаріусом пункту 10 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як згодом йому стало відомо, 07 вересня 2021 року нотаріус Стожик Н.В. посвідчила довіреність від його імені на вчинення дій ОСОБА_2 щодо розпорядження автомобілем марки HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , попри те, що він не мав наміру уповноважувати її на розпорядження автомобілем.

4 грудня 2021 року ОСОБА_2 , скориставшись незаконно отриманою в нього довіреністю, всупереч його волі, уклала договір купівлі-продажу цього автомобіля Хюндай Соната з ОСОБА_3 .

Дізнавшись суть вказаної довіреності, 10 грудня 2021 року він негайно звернувся до приватного нотаріуса Вавринчук О.М., яка за його заявою в той же день її скасувала.

21 січня 2022 року він направив нотаріусу Стожик Н.В. заяву про скасування довіреності від 7 вересня 2021 року як такої, що суперечить його волі на час видачі, та яка посвідчена нотаріусом з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Повторна подача такої заяви була викликана тим, що він реально не розумів українську мову і не розумів усіх дій, які щодо нього вчиняли нотаріуси, окрім укладеного шлюбного договору, який йому був перекладений зрозумілою йому мовою.

З урахуванням наведеного позивач просив визнати недійсною довіреність від 07.09.2021 року, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В., якою Ібрагім Сарбаст Мохаммедсаїд уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися автомобілем HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу 6842/2021/2963256 від 04.12.2021 року автомобіля HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який укладений між продавцем ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі доручення продавця, та покупцем ОСОБА_3 .

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 7 вересня 2021 року, видану приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Наталією Василівною від імені ОСОБА_1 про уповноваження ОСОБА_2 розпоряджатися автомобілем марки HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 6842/2021/2963256 від 4 грудня 2021 року транспортного засобу марки HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який укладений між продавцем ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності продавця, та покупцем ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; посвідка на постійне проживання № НОМЕР_6 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 362,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 362,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 696 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1696 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові. На думку апелянтки, висновок суду, що в її діях був умисел на обман позивача при вчиненні правочину, не ґрунтується та достатніх доказах і є припущенням. Нотаріус роз`яснила позивачу наслідки видачі саме такої довіреності, з чим він погодився. Позивач розумів нотаріуса та труднощів у спілкуванні не виникало та через деякий час отримав копію цієї довіреності. Наведене свідчить про обізнаність позивача щодо суті довіреності, яку він видав на ім`я ОСОБА_2 . Позивач в Україні веде активну підприємницьку діяльність, неодноразово звертався до нотаріусів, що свідчить про його досвід в отриманні нотаріальних послуг та обізнаність про можливі наслідки.

Спірна довіреність видана 07.09.2021 року, автомобіль був проданий лише 4.12.2021 року, що вказує про відсутність умислу ОСОБА_2 на зловмисні дії щодо автомобіля на момент посвідчення довіреності. Реалізацією майна позивача традиційно займалася ОСОБА_2 , зокрема, подавала оголошення, підшукувала потенційних покупців і реалізувала автомобіль Toyota та будинок в місті Хмельницькому. При продажу спірного автомобіля вона діяла у спосіб, визначений позивачем та виключно в його інтересах.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Нотаріусом при посвідченні довіреності порушено норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На зрозумілу позивачу мову довіреність не була перекладена, перекладач не був присутнім, і він не зрозумів суть довіреності, тому ця довіреність є недійсною. Дізнавшись про суть довіреності, 10.12.2021 року, на другий день після приїзду в Україну, він звернувся до приватного нотаріуса Вавринчук О.М., яка за його заявою скасувала її. Суть довіреності від 07.09.2021 року суперечить його дійсній волі - він хотів оформити довіреність на право керування автомобілем. Нотаріус з ним не говорила взагалі, говорила лише з ОСОБА_2 українською мовою, суть довіреності йому не роз`яснювала.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим мотивувальну частину рішення слід змінити.

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином Республіки Ірак. 12.07.2019 року Управлінням ДМС України видано йому посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_7 .

20 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, а також укладено шлюбний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вавринчук О.М., нею ж зроблено усний переклад договору з української на російську мову.

10 листопада 2020 року позивач придбав автомобіль Хюндай Соната, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 .

Довіреністю від 7 вересня 2021 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Наталією Василівною, Ібрагім Сарбаст Мохаммедсаїд уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем марки HYUNDAI моделі SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

04 грудня 2021 року ОСОБА_2 , діючи на підставі довіреності від 07.09.2021 року від імені ОСОБА_1 , уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 6842/2021/2963256 транспортного засобу HYUNDAI SONATA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

За заявою позивача, засвідченою приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Вавринчук О.М. 10.12.2021 року, реєстраційний номер 1398, скасовано довіреність на право розпорядження зазначеним автомобілем, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Н.В. 7 вересня 2021 року.

За даними паспорта позивач 08 вересня 2021 року виїхав за кордон, а повернувся в Україну 08 грудня 2021 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріали справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність від 07.09.2021 року посвідчена з порушенням пункту 10 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, а також внаслідок введення позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, тому її слід визнати недійсною на підставі ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 230 ЦК України. Договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений без згоди та відома власника майна, зважаючи на недійсність довіреності від 07.09.2021 року, позивач не уповноважував ОСОБА_2 на продаж автомобіля, остання ввела його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину - непередання грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля.

Згідно з ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

За змістом ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно з пунктами 3, 10 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5) перед підписанням документа нотаріус зобов`язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників). Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться нотаріальне діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, якою вона володіє.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач не володіє українською мовою в достатній мірі, щоб прочитати документ, складений українською мовою. У довіреності від 07.09.2021 року, посвідченій приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Наталією Василівною, відсутній посвідчувальний напис про переклад тексту довіреності на мову, якою володіє позивач, - курдську або російську. Це свідчить про те, що позивачу текст довіреності ні нотаріусом, ні перекладачем у письмовій або в усній формі не перекладався.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч.10 ст. 44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу 1 Порядку № 296/5, нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Третя особа приватний нотаріус Стожик Н.В. в суді першої інстанції ствердила, що Ібрагім Сарбаст Мохаммедсаїд, звернувшись до неї з ОСОБА_2 07.09.2021 року, повідомив російською мовою, що хоче посвідчити довіреність на керування транспортним засобом на ім`я дружини.

Ці пояснення цілком узгоджуються з показаннями позивача, допитаного як свідка в суді, згідно з якими він мав намір видати довіреність на керування транспортним засобом на ім`я дружини з її ж ініціативи, проте не на розпорядження автомобілем.

Отже, правильним є висновок суду, що довіреність від 7 вересня 2021 року видана з порушенням закону - посвідчена нотаріусом з порушенням пунктів 3, 10 глави 9 розділу 1 Порядку № 296/5, внаслідок чого позивач не міг ознайомитися зі змістом довіреності, а відтак, підписав довіреність, зміст якої не відповідав його волевиявленню.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсною вказаної довіреності відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково послався на вчинення цього правочину позивачем внаслідок введення його в оману відповідачкою ОСОБА_2 .

Так, за ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин справи, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або замовчує їх існування.

Встановлений факт вчинення правочину позивачем - видача довіреності, зміст якої не відповідав його волевиявленню всупереч ч.3 ст. 203 ЦПК України, виключає вчинення цього правочину під впливом обману.

Крім того, довіреність це односторонній правочин, що виключає можливість застосування норми ч. 1 ст. 230 ЦК України до спірних правовідносин.

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Принцип непорушності права власності закріплено також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З врахуванням визнання недійсною довіреності на право розпорядження ОСОБА_2 автомобілем від 07.09.2021 року, суд першої інстанції правильно констатував, що позивач не уповноважував ОСОБА_2 укладати договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6842/2021/2963256 від 04.12.2021 року, а отже, оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу був укладений неповноважною особою, без згоди власника майна (позивача), тому наявні підстави для визнання його недійсним як такого, що суперечить закону ( ст.ст. 317, 319, 658 ЦК України) відповідно до ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Проте наявність таких підстав для визнання цього договору купівлі-продажу автомобіля недійсним (укладення його неповноважною особою) цілком виключає вчинення цього правочину під впливом обману з боку відповідачки.

Відтак суд першої інстанції помилково вказав про вчинення цього договору купівлі-продажу під впливом обману і безпідставно застосував норму ч. 1 ст. 230 ЦК України.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

У зв`язку з залишенням без змін резолютивної частини рішення суду відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача по 2000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; посвідка на постійне проживання № НОМЕР_6 ) по 2000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк