УХВАЛА

20 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 161/17315/19

провадження № 61-2790ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Жуковським Віталієм Валентиновичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 г розташованої в с. Липини Луцького району, Волинської області, кадастровий номер :01:001:0319 та на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 412 403 грн, як грошову компенсацію 1/2 вартості автомобілів «Nissan X-Trail», 2015 року випуску, № кузова НОМЕР_1 та «Lexus CT 200H», 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року залишено без змін.

11 серпня 2022 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) представник ОСОБА_1 - адвокат Жуковський В. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції в частині компенсації судових витрат за первісним позовом, в частині часткового задоволення зустрічного позову - скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року наведені представником заявника підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення указаного строку з наданням відповідних доказів на їх підтвердження.

16 вересня 2022 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Жуковського В. В. на адресу Верховного Суду надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження представником заявника зазначено, що строк пропущено з поважних причин. Повний текст постанови апеляційного суду від 20 січня 2022 року сторонам було направлено 27 січня 2022 року. ОСОБА_1 повідомив свого представника про те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду він отримав 31 січня 2022 року. Представник заявника перебував на лікарняному з 31 січня 2022 року по 12 лютого 2022 року. По виходу на роботу, 14 лютого 2022 року, він отримав копію оскаржуваної постанови, уклав із заявником угоду на представництво його інтересів у Верховному Суді та було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги. Проте цього ж дня представника заявника було знов госпіталізовано. 24 лютого 2022 року його було доставлено до Республіки Польща, а потім до клініки у Республіці Італія, де він перебував на лікуванні до липня 2022 року. Також представником заявника зазначено, що ОСОБА_1 покинув територію України 24 лютого 2022 року. На підтвердження цього представником заявника надано банківські виписки ОСОБА_1 , які вказують на проведення заявником розрахункових операцій за межами України. Також представником заявника зазначено, що ОСОБА_1 звертався усно до іншого адвоката, який не зміг укласти договір та надати йому допомогу оскільки усі матеріали по даній справі знаходились у адвоката Жуковського В. В. за його робочою адресою у м. Луцьку, а сам він перебував у цей час на лікуванні за кордоном.

Наведені обставини для поновлення строку на касаційне оскарження є аналогічними тим, які були наведені представником заявника при первинному зверненні з касаційною скаргою та які були визнані ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року неповажними.

Розглядаючи клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Жуковського В. В. про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави пропуску строку на касаційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Із урахуванням наведених положень національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зазначені представником заявника обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження судом не можуть бути визнані поважними, оскільки надані докази не підтверджують поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги і не є такими, які об`єктивно унеможливлювали подання касаційної скарги у визначений законом строк.

Оцінивши наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Жуковським В. В. у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження обставини, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки такі обставини не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними із перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Представником заявника не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що подати належно оформлену касаційну скаргу у строки, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного, оскільки представник не навів поважних причин тривалого пропуску строку на касаційне оскарження, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Жуковським Віталієм Валентиновичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов