Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9882/20 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 56 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/9882/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2021 року, ухвалене суддею Адамович О.Й.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 23 березня 2018 року за усною домовленістю, яка була досягнута між ним та відповідачем ОСОБА_2 , йому було передано автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, він зобов`язувався протягом двох наступних років сплатити за вказаний автомобіль 6500 доларів США, а відповідач зобов`язувалася переоформити автомобіль на позивача. ОСОБА_1 свою частину домовленості виконав та сплатив ОСОБА_2 6500 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою від 02 червня 2020 року. Однак, відповідач свою частину домовленості не виконала, автомобіль не переоформила і не продала, а власник автомобіля вимагає його повернення. Вважає, що відповідач не будучи власником автомобіля отримала кошти без достатніх правових підстав та незаконно їх утримує, чим порушує права позивача, тому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 6500 доларів США як майно, що набуте без достатньої правової підстави.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, набуті та збережені без достатньої правової підстави в сумі 6000 (шість тисяч) доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанцій в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що надані кошти за розпискою позивачем, призначені саме за передачу транспортного засобу. При цьому свої зобов`язання за вказаним договором, відповідач виконала в повному обсязі, передавши позивачу автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 під викуп. Згідно змісту вказаної розписки, зобов`язання ОСОБА_2 переоформити автомобіль на ім`я ОСОБА_1 у ній відсутні. Такими чином вважає, що до цих правовідносин не може бути застосовано положення ст.1212 ЦК України про безпідставно набуте майно. З моменту передачі транспортного засобу по сьогоднішній день позивач користується автомобілем, він повністю перебуває у його господарському віданні та користуванні. Отже відповідач набула майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою передачі автомобіля, а тому підстав для задоволення позову у даній частині у суду не було.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона позивача не скористалася.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхили, рішення районного суду залишити без змін. При цьому зазначає, що на даний момент його довіритель позбавлений можливості переоформити право власності на вказаний автомобіль.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. З урахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 18 січня 2016 року ОСОБА_3 була видана довіреність строком на три роки на ім`я ОСОБА_2 , якою він уповноважив ОСОБА_4 експлуатувати, користуватися, розпоряджатися (продати або обміняти, здати в оренду), ставити або знімати з обліку в органах ДАІ належний ОСОБА_3 автомобіль марки CHEVROLET модель AVEO, випуску 2008 року, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий седан В (а.с.75).

За змістом копії розписки від 23.03.2018 року, ОСОБА_5 віддала транспортний засіб марки «CHEVROLET AVEO» 2008 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан В, під викуп. Загальна сума викупу 6500 доларів США. Загальний строк викупу двадцять чотири місяці. Також зазначено, що ОСОБА_5 приймає від ОСОБА_1 500 доларів США першого викупу по 250 доларів США кожного місяця до 25 числа включно (а.с.5).

19 червня 2019 року ОСОБА_3 була видана довіреність строком на один рік на ім`я ОСОБА_1 , якою він уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси на митниці, у відповідних органах МВС, ДАІ, відповідних сервісних центрах МВС, органах нотаріату, страхових компаніях, органах державної влади та управління, податкових інспекціях, дозвільній системі МВС, у відповідних Інспекціях, у відповідних органах, які видають сертифікати на перераховані нижче ТЗ, в усіх інших державних, громадських, господарських, приватних підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед будь-якими фізичними особами, при вирішенні будь-яких питань, пов`язаних з експлуатацією (керуванням) належним ОСОБА_3 автомобілем марки CHEVROLET, модель AVEO, тип ТЗ легковий седан -В, випуску 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_3 , колір чорний, та при виконанні наданих повноважень експлуатувати (керувати) вказаним ТЗ займатись збором всіх необхідних документів для виконання передбачених довіреністю повноважень, здійснювати перетин кордону України, переганяти ТЗ, заповнювати різного pоду документи, визначати на власний розсуд місце стоянки цього ТЗ, в разі необхідності укладати від його імені договори страхування із страховими організаціями, одержувати страхові відшкодування, слідкувати за технічним станом ТЗ, здійснювати його поточний ремонт, замінювати деталі (прилади), що вийшли з ладу; подавати та отримувати заяви, необхідні довідки та документи, дублікат реєстраційного документа у випадку його втрати, у разі необхідності отримати тимчасовий реєстраційний талон у органах ДАІ, сервісних центрах сплачувати транспортні податки та інші необхідні платежі, розписуватися за нього в документах та в їх одержанні, керувати під час здійснення визначених цією довіреністю повноважень, а також вчиняти всі інші юридично-значимі дії, пов`язані з цією довіреністю (а.с.4).

За змістом копії розписки від 02 червня 2020 року, ОСОБА_5 отримала гроші в сумі 6500 доларів США від ОСОБА_1 за автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2008 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Зазначені висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 6000 доларів США, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач без належних правових підстав отримала від позивача грошові кошти у сумі 6000 доларів США з метою фактично продажу автомобіля, власником якого вона не була. Факт одержання грошових коштів в сумі 6000 доларів США підтверджено розпискою ОСОБА_5 від 02 червня 2020 року. Відомості щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач набула майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, саме з метою передачі автомобіля, підлягають відхиленню, оскільки відповідач отримала кошти за автомобіль, який їй не належав і в подальшому будь-яких правочинів щодо передачі у власність позивача вказаного транспортного засобу укладено не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 червня 2022 року.

Головуючий Судді