РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 557/1590/19

Провадження № 22-ц/4815/892/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2022 року, постановлену в складі судді Пацко Д.В., у справі №557/1590/19,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи позивач повторно не з`явився в судове засідання.

Проте з таким висновком суду апеляційний суд погодитись не може..

Встановлено, що ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, призначено справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2021 року підготовче провадження у вказаній справі закрито. Справа призначена до розгляду на 18 листопада 2021 року.

У подальшому розгляд справи у судовому засіданні неодноразово відкладався.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна залишено без розгляду з підстав п.3. ч.1 ст.257 ЦПК України - у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника в судові засідання призначені 17 березня, 07 квітня та 29 квітня 2022 року.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З аналізу зазначених положень закону слідує, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду із вказаної підстави можливе лише за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі, якщо його неявка перешкоджає розгляду справи.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №756/6049/19 зазначено, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Установлено, що позивач та його представник не були належним чином повідомлені про день та час судового засідання, зокрема на 17 березня та 07 квітня 2022 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 43 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов`язком позивача, тому він має право не з`являтися до суду, якщо його явка не буде визнана обов`язковою для дачі пояснення, проте місцевий суд такої ухвали не постановляв.

За таких обставин, не можна вважати як повторну, другу поспіль неявку позивача повідомленого належним чином в судове засідання без поважних причин, оскільки докази вручення повідомлення в матеріалах справи відсутні, а явка позивача в судове засідання обов`язковою визнана не була, тому у суду не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, з огляду на об`єктивну неможливість для позивача брати участь у судовому засіданні та обов`язок суду при таких обставинах забезпечити особі реальний, а не формальний доступ до правосуддя, що гарантовано ст. 6 конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованою законом України N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, в контексті забезпечення права особи на ефективний засіб юридичного захисту передбачений ст.13 вказаної Конвенції, яка підлягає застосуванню судами відповідно до приписів ст. 17 закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права - колегія суддів, за відсутності ознак зловживання позивачем своїм процесуальним правом, вважає за необхідне ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Крім того, згідно вивчених матеріалів справи можливо зробити висновок, що позивач не втратив інтересу до порушеного спору, його законні права дійсно підлягають захисту у судовому порядку у випадку доведеності позовних вимог, тому такий доступ до правосуддя повинен бути забезпечений.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 вересня 2022 року.

Головуючий :

Судді :