Дзержинський міський суд Донецької області
==================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

Справа №225/1063/22

Провадження №2/225/502/2022

14 вересня 2022 року

адреса приміщення суду: вул. Дружби, 4, м. Торецьк, 85200

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Геря О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначив наступне. З 01 травня 2016 року до 05 грудня 2018 року позивач постійно проживав однією сім`єю разом із своєю матір`ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить матері позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 лютого 1997 року. В цій квартирі позивач зазначає? що проживає і зараз. Зареєстрований позивач за адресою: АДРЕСА_2 . Стан здоров`я ОСОБА_2 був незадовільний, вона часто хворіла, потребувала лікування, постійного догляду та допомоги, так як їй на той час було більше 90 років. Тому позивач постійно проживав з матір`ю в її квартирі до її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Те, що позивач є сином ОСОБА_2 , підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Таким чином, позивач з 01 травня 2016 року постійно проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 і вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки до її смерти - до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері позивача ОСОБА_2 відкрилась спадщина 1/2 квартири АДРЕСА_3 . За життя матір позивача заповіту не залишала. Крім позивача, інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом на майно його матері немає. В теперішній час єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 є її син, який є позивачем у даній справі. З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Метою звернення до суду є доведення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому зазначив, що з позовною заявою він не згоден, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з урахуванням інформації, викладеної у поданому ним клопотанні від 22.08.2022 вих. № 553/02-1.15.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.3 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.4 ст.315 ЦПК України позивач звернувся до суду з заявою в порядку позовного провадження.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.07.1951, актовий запис №546, що наявна в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29.06.1996, актовий запис №552, що наявна в матеріалах справи.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.1997, виданого завідуючою Дзержинської державної нотаріальної контори Охріменко В.А., після смерті ОСОБА_3 спадкоємицею його майна, у тому числі 1/2 квартири АДРЕСА_3 стала ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06.12.2018, актовий запис № 845, що наявна в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Інформація про складання за життя ОСОБА_2 заповітів в матеріалах справи відсутня.

При цьому, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67595431 від 02.12.2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

З листа-роз`яснення №1336/0-16 від 02.12.2021, виданого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим Олександром Олександровичем, вбачається, що ОСОБА_1 спадщину не прийняв у жодний спосіб, передбачений вимогами ст.ст.1268-1270 Цивільного кодексу України, а саме: спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк і постійно не проживав зі спадкодавцем за однією адресою на момент смерті, що необхідно для вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримання Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно є неможливим, отже спадкоємцю необхідно звернутися до суду для подовження строку для прийняття спадщини після померлої.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Інформація про наявність інших спадкоємців в матеріалах справи відсутня.

При цьому, згідно з копією довідки №2628 від 22.10.2021, виданої провідним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Торецької міської ВЦА Бахмутського району Донецької області, померла ОСОБА_2 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 22.12.2021 №2872/89, виданої ОСОБА_1 про те, що до складу зареєстрованих за адресою АДРЕСА_2 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (заявник), а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дружина).

Таким чином, на час смерті ОСОБА_2 її місце проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Інші зареєстровані особи відсутні.

При цьому, місце проживання ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Указом Президента України № 188/2022 на базі Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області була утворена Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області.

В клопотанні Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 22.08.2022 вих. № 553/02-1.1 зазначено, що хоча в листі-роз`ясненні від 02.12.2021 №1236/01-16 приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим Олександром Олександровичем рекомендовано позивачу звернутися до суду з заявою про подовження строку для прийняття спадщини після померлої, однак ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час прийняття спадщини.

Згідно з відміткою в паспорті позивача серії НОМЕР_5 зазначена інформація щодо реєстрації позивача з 21.02.2000 за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, померла ОСОБА_2 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто позивач та спадкодавець зареєстровані за різними адресами.

Крім того, представник відповідача звертає увагу на відсутність підтвердження: що до самого моменту смерті Позивач проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , доглядав її, займався умією процесією поховання, оплачував витрати, пов`язані з похованням; шо під час сумісного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 до дня смерті останньої позивач допомагав спадкодавцю вести господарство, підтримував матеріально, приймав участь у утриманні спільного помешкання, оплачував житлово-комунальні послуги, забезпечував медикаментами та продуктами харчування.

До того ж, представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи відсутній Акт про спільне проживання та ведення спільного господарства, а також відсутні свідчення свідків з приводу спільного проживання позивача і спадкодавця та ведення ними спільнот господарства.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

У ч.1 ст.77 ЦПК України зазначено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, що зазначено у ч.1 ст.81 ЦПК України.

Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно із ч.1 ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Відповідно до ст.229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянуті речові докази.

Хоча позивачем у позовній заяві зазначено про те, що факт його постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 по день її смерті в АДРЕСА_1 , можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак клопотання про допит їх у якості свідків не заявлено.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 10.01.2019 року у справі №484/747/17.

Разом із цим, судом встановлено, що позивач мешкав з 21.02.2000 за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємець ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 малі різні адреси зареєстрованого місця проживання, факт проживання позивача разом із матір`ю на час її смерті позивачем не доведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі ст.ст.1268, 1170 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.4, 13, 76, 77, 81, 315, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (вул. Маяковського, буд. 24-А, м. Торецьк, Бахмутський район, Донецька область) про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

С у д д я: О.Г.Геря