Житомирський апеляційний суд
Справа 279/1257/21
15 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.
з участю секретаря Кузьменко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі № 279/1257/21 за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Орлюк Сергій Антонович, до ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бугайов Дмитро Миколайович, третя особа: приватний нотаріус Івчук Станіслав Станіславович, про визнання недійсним договору довічного утримання та скасування державної реєстрації, -
У березні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бугайов Дмитро Миколайович, третя особа: приватний нотаріус Івчук Станіслав Станіславович, про визнання недійсним договору довічного утримання та скасування державної реєстрації.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11.08.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 березня 2022 року - без змін.

06.06.2022 представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про стягнення витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу за розгляд справи №279/1257/21 після ухвалення рішення суду (а.с. 132).

12.08.2022 представник відповідача ОСОБА_5 у строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України, подав докази таких витрат та просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 4800 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі 279/1257/21.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечила, надала відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Бугайов Д.М. подали заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.1 ст. 372 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2022 по справі № 686/28627/18 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача Бугайовим Д.М. надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.01.2022, копію акта від 11.08.2022 прийому-передачі наданих послуг, який містить детальний опис послуг, виконаних адвокатом на суму 4800 грн, з яких: підготовка запитів для збирання доказів у справі 600 грн, підготовка відзиву на позовну заяву 1500 грн, підготовка відзиву на апеляційну скаргу 1500 грн, участь у судовому засіданні 11.08.2022 в суді апеляційної інстанції 1200 грн (а.с. 196).

Таким чином, відповідачем підтверджено розмір витрат на оплату послуг адвоката під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на суму 2700 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 2700 грн понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Разом із тим колегія суддів вважає, що заява в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції не підлягає задоволенню, оскільки зазначене питання, відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, мало вирішуватись судом, що ухвалив судове рішення, у даному випадку Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, з урахуванням положень, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 270, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2700 грн судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 15.09.2022.

Головуючий Судді