Справа № 357/7109/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Кравченко О. Г.,

За участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ;

представника заявника ОСОБА_2 ;

заінтересованої особи ОСОБА_3 ;

представника заінтересованої особи Дульдієр О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження в залі суду м.Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , поданої через представника адвоката Коннової Ніни Іванівни про видачу обмежувального припису, відповідно до якої заявниця просить суд видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис на строк шість місяців з заборонами щодо: 1) перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) усунення перешкод в користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю ОСОБА_1 ; 3) заборони наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявниця спільно і своїм сином ОСОБА_3 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Власницею даного будинку є заявниця. ОСОБА_3 не дає заявниці вільно користуватися будинком та спокійно в ньому перебувати. Постійно вчиняє із заявницею безпричинні сварки, підіймає на неї руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження та погрожує фізичною розправою. Син вигнав із будинку доньку заявниці ОСОБА_4 . 04 травня 2021 року щодо ОСОБА_3 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб у зв`язку із вчиненням щодо заявниці домашнім насильством. Заявниця неодноразово зверталася до поліції. Відповідно до повідомлення Білоцерківського районного управління поліції від 07 вересня 2021 року щодо ОСОБА_3 та його дружини було складено адміністративні протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до повідомлення Білоцерківського районного управління поліції від 13 червня 2022 року щодо ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року ОСОБА_3 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Після суперечок із ОСОБА_3 , у заявниці різко погіршувалося самопочуття, вона зверталася до лікарів. Згідно консультативного висновку спеціаліста від 26 травня 2022 року заявниці було поставлено діагноз «Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний. Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого заявниця перебувала на лікуванні з 12 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2018 року. 28 липня 2021 року та 06 серпня 2021 року заявниця зверталася до офтальмологічної клініки «Шлях бачити», де їй було підтверджено захворювання очей.

Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 19 серпня 2022 року о 12:00 год. в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: м. Біла Церква вул. Турчанінова, 7.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали свою заяву та просили суд задоволити її в повному обсязі. Представник заявниці пояснила, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 . Заявниця є особою похилого віку та проживає в даному будинку зі своїм сином ОСОБА_3 . Останній постійно застосовує щодо заявниці психологічне насильство, що підтверджується терміновим заборонним приписом, виданим органами Національної поліції 04 липня 2021 року та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством щодо заявниці. Заявниця має поганий стан здоров`я і їй неможливо проживати в одному будинку із своїм сином, який постійно висловлюється на її адресу нецензурними словами. Її син, незважаючи на те, що в неї серйозні проблеми з очима, вилив їй в очі тарілку холодця, за що був притягнутий судом до адміністративної відповідальності.

Заінтересована особа та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви. Заінтересована особа пояснив суду, що суперечки між ним та його матір`ю виникають через те, що його матір та сестра бажають виселити його з будинку. Він визнає факт вчинення адміністративного правопорушення, під час якого вилив холодець в очі заявниці, але стверджує, що вказане було спровоковано самою заявницею через те, що остання ображала його та його сім`ю. Заінтересовано особа пояснив у суді, що має велике господарство і при застосуванні щодо нього обмежувального припису не буде кому його доглядати. Також пояснив суду, у нього немає іншого місця проживання.

Дослідивши матеріли справи судом встановлено наступне:

Заявниці на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа зареєстрований за однією адресою із заявницею в будинку АДРЕСА_1 .

04 травня 2021 року органами Національної поліції щодо ОСОБА_3 складено терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлень Білоцерківського районного управління поліції відносно ОСОБА_3 , у вересні 2021 року та червні 2022 року складено протоколи за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , розпочате за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за те, що останній, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою вилив холодець їй в обличчя, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Згідно консультативного висновку спеціаліста, ОСОБА_1 26.05.2022 року зверталася до медичного центру, де їй було поставлено діагноз» Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний».

В період часу з 12.10.2018 року до 21.10.2018 року ОСОБА_5 проходила стаціонарне лікування з приводу глаукоми та ускладненої катаракти обох очей.

28.07.2021 року ОСОБА_5 зверталася за медичною допомогою до медичного центру «Офтальмологія» з приводу з приводу глаукоми та катаракти очей.

Представником заінтересованої особи долучено до матеріалів справи відео- та аудіо записи розмов між заявницею та заінтересованою особою, згідно яких особи, зображені на відео та присутні на аудіо записах висловлюються на адресу один одного нецензурними словами. За клопотанням представника заінтересованої особи, суд вважає даний доказ недопустимим у зв`язку з тим, що зі змісту розмов не можливо ідентифікувати осіб, які сперечаються між собою. Крім цього, заінтересована особа в судовому засіданні пояснив, що не може стверджувати те, що голос належить йому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала суду, що вона є донькою заявниці та сестрою заінтересованої особи. Її брата ОСОБА_3 постійно знущається над матір`ю, провокує сварки, в ході яких висловлюється нецензурними словами щодо матері, застосовує щодо неї та її матері психологічне та фізичне насильство.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав суду, що він проживає по сусідству із сім`єю ОСОБА_7 . До липня 2022 року в будинку останніх виникають постійні суперечки та лайки, які розпочинаються після того як до даного будинку приходить ОСОБА_8 , яка є сестрою ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 . Вказані суперечки виникають між матір`ю та сином. На його думку, причиною таких суперечок є те, що сестра ОСОБА_9 не хоче щоб у будинку матері проживав син із сім`єю.

Вирішуючи справу суд виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19, провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 щодо прав на квартиру АДРЕСА_1, 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить ОСОБА_2 , є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі № 643/20534/20, провадження № 61-8017св21, вказано, що «обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства; домашнє насильство може проявлятися у формі фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства; тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд вважає належними та допустимими докази, що підтверджують факт вчинення заінтересованою особою психологічного насильства відносно заявниці, яке зафіксоване терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА № 162524 від 04.05.2021 року. (а.с.10).

Також, є підтвердженим факт вчинення фізичного насильства заінтересованої особи щодо заявниці, викладене у постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2022 року (а.с.13).

Заявниця, в силу свого похилого віку та поганого стану здоров`я, будучи власницею будинку, в якому проживає із заінтересованою особою, на думку суду зазнає негативного впливу зі сторони свого сина, через що вимушена неодноразово звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до органів національної поліції (а.с.11-12).

Також заявниця має ряд хронічних захворювань (а.с.15-17) і застосування відносно неї психологічного та фізичного насильства зі сторони її сина, може негативно впливати на стан її здоров`я.

За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Подібні правовідносини висловлені в постанові Верховного суду у справі № 523/19210/20 від 22.09.2021.

Разом з цим, враховуючи те, що працівниками поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_3 низьким, що викладено в постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2022 року (а.с.13-14), суд вважає за можливе видати обмежувальний припис стосовно останнього строком на 2 місяці.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та ст. ст. 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315-317, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволити повністю.

Видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис на строк два місяці та заборонити останньому:

1) перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) чинити перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої особи, а саме будинком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомити про прийняте рішення Білоцерківське районне управління поліції Головного управління національної поліції у Київській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: матеріали справи не містять.

СуддяМ. М. Бебешко