Провадження № 2/752/4261/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді -Машкевич К.В., за участю секретаря - Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Інтерлайн Аеро», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральнї шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- розірвати Договір № від 18 січня 2020 року на туристичне обслуговування;

- стягнути з відповідачів солідарно 94 050. 00 грн. збитків;

- стягнути з відповідачів солідарно 94 050, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Посилаться в позові на те, що 18 січня 2020 року між ним та ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені, за рахунок та за дорученням ТОВ» «Інтерлайн Аеро» на підставі Агентського договору №АД1101 від 03 червня 2018 року, був укладений Договір № на туристичне обслуговування.

Відповідно до пункту 1.1. Договору турагент за замовленням туриста зобов`язався забезпечити надання йому та особам, що слідують чи супроводжують його, комплексу туристичних послуг в країну призначення: Лісабон, Порту, Португалія строком з 01 червня 2020 року по 08 черня 2020 року.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що туроператор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерлайн Аеро».

У зв`язку з неможливістю відповідачами забезпечити виконання умов Договору 02 вересня 2020 року, тобто через три місяці після запланованої дати початку подорожі, була підписана Додаткова угода №1, якою визначено новий термін подорожі з 01 червня 2021 року по 08 червня 2021 року.

Однак і в 2021 році туристичні послуги йому надані не бути.

При цьому, на виконання пункту 4.1. договору, ним було сплачено турагенту повну вартість туристичних послуг у розмірі 94 050,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала сплату ним вказаних коштів, однак повідомила, що розпочинає процедуру ліквідації підприємницької діяльності, визнала борг у розмірі 94 050,00 грн. та запропоновала розглянути можливість повернення коштів у розстрочку до 01 червня 2022 року.

З метою досудового врегулювання спору ним у вересні 2021 року були направлені відповідачам заяви про відшкодуваня збитків, які повернулися йому без вручення.

18 жовтня 2021 року на його електронну адресу надійшла відповідь ТОВ Інтерлайн Аеро», яке за спірним договором не вважає себе туроператором, оскільки у нього не заброньовано його послуг, як туриста.

Зазначає, що відповідно до Закону України «Про туризм» турагент діє від імені та за дорученням туроператора, а тому відповідач 1 несе відповідальність за надання туристичних послуг відповідачем 2.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.295 та ч.1 ст.297 ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

При цьому такі договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача.

Відповідно, ненадання послуг турагентом для туриста не було здійснено незважаючи на повну та своєчасну оплату туристичного продукту ним, як замовником.

Крім того, туристичну подорож, яку повинні були забезпечити відповідачі, він планував задовго до укладення договору.

На момент запланованої подорожі йому виповнилося 56 років, іншим чотирьом туристам було від 52 до 57 років, а тому в подорожі було важливо буквально все, від ціни до строків туристичної подорожі.

При цьому бюджет був вкрай обмежений, навіть доводилося взяти на себе грошові зобов`язання перед третіми особами з метою виконання умов договору.

Відповідачі своїми діями позбавили їх відпочинку, якого вони так жадали, та потребували з огляду на вік та тривалу завантаженість на роботі.

Замість жаданого відпочинку він змушений був займатись з`ясуванням стосунків з працівниками відповідачів, поясненнями іншим туристам причин неможливості взяти участь у запланованій подорожі, зміні їх життєвих планів.

Це все негативно відобразилось на його та інших туристів душевному спокої, від імені яких він діяв, безсонні ночі та душевні страждання з приводу втрачених грошових коштів та втраченої можливості здійснити поїздку своєї мрії, а також на стосунках між ним та іншими туристами, які висловлювали своє невдоволення змінами планів, заздалегідь побудованих для участі в подорожі.

Оцінює розмір моральної шкоди у розмірі повної вартості туристичного продукту, а саме 94 050,00 грн.

З урахуванням цього просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до зворотнього поштового відправлення копія позовної заяви з ддатками відповідачем ОСОБА_2 отримана 05 квітня 2022 року.

Від відповідача - ТОВ`Інтерлайн Аеро» документи повернуті в зв`язку з відсутністю за зазначеною в матеріалах справи адресою.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

До відносин туристичного обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, положення ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про туризм».

Законом України «Про захист прав споживачів» визначено права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.

Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 20 Закону України « Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

При цьому договір між споживачем та самим туристичним агентом не є безпосередньо договором на туристичне обслуговування, оскільки в цьому випадку не відбувається реалізації туристичного продукту, натомість предметом такого договору з туристичним агентом можуть бути дії турагента з пошуку необхідного туристичного продукту, його бронювання тощо.

В частинах 12, 15 ст.20 Закону зазначено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".

Судом встановлено, що 18 січня 2020 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені, за рахунок та за дорученням ТОВ» «Інтерлайн Аеро» на підставі Агентського договору №АД1101 від 03 червня 2018 року, був укладений Договір № на туристичне обслуговування.

Пунктами 3.2, 3.3 договору визначено країну та місце призначення - Лісабон, Порту, Португалія, строк перебування у місці надання туристичних послуг - з 01 червня 2020 року до 08 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 1.1. договору турагент, відповідно до завдання / замовленняяя / туриста за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання йому та особам, що слідують чи супроповджють його, комплексу туристичних послуг туристу, а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх.

Згідно з пунктом 2.2. договору туроператор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерлайн Аеро».

Пунктом 4..1 договору визначена загальна вартість туристичних послуг у розмірі 94 500, 00 гр.

Вказана сума була сплачена позивачем, що підтверджується наданим до позову квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Встановлено також, що 02 вересня 202 року між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до договору від 18 січня 2020 року, якою сторони погодили новий термін подорожі - з 01 червня 2021 року до 08 червня 2021 року.

/ а.с. 10 - 18 /

Звертаючись до суду позивач зазначив, що обумовлені договором туристичні послуги йому надані не були і сплачені ним кошти не повернуті.

Даних обставин відповідачі в переписці з позивачем перед зверненням до суду не заперечували.

При цьому відповідач - ТОВ» Інтерлайн Аеро» зазначає, що він не є туроператором, оскільки не брав на себе обов`язку по наданню турпродукту.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України « Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;

- невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.32 Закону України « Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Відповідно до п.7.21 договору турагент/туроператор / обмежує свою відповідальність розміром лише вартості туристичного продукту, якщо турагент несе перед туристом одноособову відповідальність за шкоду, що виникла внаслідок дій/бездіяльності/ одного з виконавців, обумовлених договором.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що саме відповідач - ТОВ» Інтерлайн Аеро», як туроператор, є відповідальним за невиконання укладеного з позивачем договору.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч.2 ст.33 Закону України « Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до п.п. 2,5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року / з наступним змінами/ Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/ спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди розглядається у випадках, встановлених законом, в т.ч. при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

З урахуванням викладеного вище, обгрунутвання моральної шкоди, приведеного позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення 10 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Суд не приймає до уваги позицію відповідача - ТОВ »Інтерлайн Аеро» в листі на адресу позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України « Про туризм» суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є:

- туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;

- туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Відповідно до ч.1 ст.295 ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за гахунок суб`єкта, якого він представляє.

Згідно з ч.1 ст.297 ГК України за агентським договором одна сторона комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) зід імені цього суб`єкта і за його рахунок.

Відповідно до ч.4 ст.261 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 643/6064/15 від 28 березня 2018 року, правовідносини у туристичній діяльності опосередковуються не лише договорами між споживачем та туристичним агентом, договорами про туристичне обслуговування між споживачем та туристичним оператором: права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України «Про туризм».

У разі укладення договору між туроператором та турагентом на реалізацію туристичного продукту (агентський договір) до такого договору застосовуються загальні положення про агентський договір, закріплені главою 31 Господарського кодексу України.

Між туроператором як особою, що створює туристичний продукт, та турагентом як особою, що такий продукт реалізує, можуть укладатися й інші договори - комісії, доручення тощо, однак характерною ознакою таких договорів є те, що туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту.

Такими договорами можуть бути закріплені певні особливості відповідальності суб`єктів туристичної діяльності у разі неналежного виконання зобов`язань за агентським (чи іншим) договором.

З огляду на це, агентські та субагентські договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, який: 1) не є стороною такого договору, 2) не є особою, на користь якої укладається такий договір.

З договору № 18012020-1 від 18 січня 2020 року про туристичне обслуговування вбачається, що відповідач ОСОБА_2 діяла від імені відповідача - ТОВ» Інтерлайн Аеро» на підставі Агентського договору, укладеного між ними без участі позивача.

Таким чином, вазаний договір регулє відносини відповідачів, а не позивача з відповідачем ОСОБА_2 у даному спорі.

Крім того, у постанові Верховного Суду в справі № 750/9028/15 від 13 березня 2019 року зазначено, що саме відповідач, як туроператор, несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг.

Правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору.

Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні.

Крім того, в постанові в справі № 569/16256/19 від 27 січня 2021 року зазначено, що відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З урахуванням цього заперечення даного відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги.

Крім того, що стосується солідарної відповідальності відповідачів, як про це зазначає позивач, суд виходить з наступного.

З точки зору закону солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом чи договором.

Ні Законом України «Про туризм», ні укладеним договором солідарної відповідальності відповідачів за невиконання умов договору не передбачено.

Крім того, як зазначено вище, сторонами договору є позивач та ТОВ`Інтерлайн Аеро», оскільки ФОП » ОСОБА_2 при його укладенні діяла від імені ТОВ`Інтерлайн Аеро».

З урахуванням цього, відповідальним за невиконання умов договору перед позивачем є саме ТОВ`Інтерлайн Аеро».

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, з відповідача на корсить позивача підлягає стягненню 2 270, 00 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.15, 16, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 901, 1167 ЦК України, Законом України « Про туризм», Закону України « Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір № 18012020-1 від 18 січня 2020 року про туристичне обслуговування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діяла від імені Товариства обмежено відповідальністю» Інтерлайн Аеро».

Стягнути з Товариства обмежено відповідальністю» Інтерлайн Аеро» на користь ОСОБА_1 94 500, 00 грн. збитків, 10 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди та 2 270, 00 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Інтерлайн Аеро», 03150 м.Київ вул. Казимира Малевича, 48, фіс 156. .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич