Справа № 473/1279/19
УХВАЛА

іменем України

"11" травня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Кріпак Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження,

встановив:

в листопаді 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, поданою в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження №62905003 від 01 лютого 2021 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадження відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, відповідно до якої на Бузьку сільську раду Вознесенського району Миколаївської області було покладено обов`язок розглянути звернення ОСОБА_1 про затвердження технічної документації на земельну ділянку та прийняти рішення відповідно до вимог закону. Вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до постанови від 01 лютого 2021 року. Проте вказану постанову заявниця вважала незаконною, оскільки рішення суду не виконано (заяви ОСОБА_1 не були розглянуті на пленарному засіданні сільської ради та не було прийнято відповідне рішення).

В зв`язку з чим заявниця просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження №62905003 від 01 лютого 2021 року, зобов`язавши останнього поновити відповідне виконавче провадження.

Крім того, посилаючись на те, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження заявниця не отримувала та про закінчення виконавчого провадження дізналася лише 24 листопада 2021 року, остання просила поновити строк для звернення з даною скаргою до суду.

В судове засідання представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу підтримала, просила задовольнити.

Представник Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, в її задоволенні просив відмовити. При цьому, в письмових поясненнях на адресу суду вказував на необґрунтованість скарги ОСОБА_1 , оскільки оскаржувана постанова була прийнята правомірно, в межах повноважень державного виконавця.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року Бузьку сільську раду було зобов`язано розглянути звернення ОСОБА_1 від 21 серпня 2018 року, 26 лютого 2019 року про затвердження технічної документації щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1259 га, яка призначена для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Виданий на підставі вказаної постанови виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно постанови головного державного виконавця від 28 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження №62905003.

В подальшому, в зв`язку з надходженням від Бузької сільської ради висновку постійної комісії сільської ради від 09 жовтня 2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 від 26.02.2019 року, 21.08.2018 року» відповідні звернення ОСОБА_1 були розглянуті, в зв`язку з чим постановою головного державного виконавця від 01 лютого 2021 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені її права, свободи.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. (ст. 449 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів, що спірну постанову заявниця отримала. З її змістом остання ознайомилася 24.11.2021 і в цей же день подала скаргу до суду. Орган державної виконавчої служби не спростував вказаного, крім супровідного листа про направлення відповідної постанови, доказів не надав.

За вказаних обставин, суд вважає можливим поновити заявниці строк на звернення з вказаною скаргою до суду, оскільки зазначені нею причини пропуску для відповідного звернення визнає поважними.

Що стосується розгляду скарги по суті.

Статтею 1 Закону України «Про виконавчепровадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст. 3 Закону).

Виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права та обов`язковості виконання рішень.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Своєю чергою, п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначалося вище, постановою головного державного виконавця від 01 лютого 2021 року виконавче провадження №62905003 від 28 серпня 2021 року було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для прийняття обумовленого рішення послугувало надходження від Бузької сільської ради висновку постійної комісії сільської ради від 09 жовтня 2020 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 від 26.02.2019 року, 21.08.2018 року».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») .

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання щодо регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

З викладеного слідує, що будь-які рішення щодо регулювання земельних відносин, у тому числі, щодо затвердження технічної документації на земельну ділянку, приймаються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради після обговорення.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області не було розглянуто звернення ОСОБА_1 про затвердження технічної документації на земельну ділянку в порядку, передбаченому законом, та не було прийнято відповідне рішення, що, в свою чергу, свідчить про те, що рішення суду не виконано.

Отже, підстави для закриття виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

За такого, вимоги в частині покладення обов`язку на державного виконавця поновити відповідне виконавче провадження задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.126, 127, 260, 261, 449, 450 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01 лютого 2021 року у виконавчому провадженні №62905003 щодо примусового виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року визнати незаконною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Л.В.Лузан