Справа № 396/579/21
Провадження № 2/396/36/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

з участю секретаря судового засідання: Андріяш І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису про шлюб, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Травянко О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису про шлюб.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13 березня 2020 року для вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Уманського міського Нотаріального округу Імбер Яною Сергіївною, був сформований Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1, згідно якого позивачці стало відомо про реєстрацію шлюбу Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 16.01.1978 року між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 лютого 2011 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровані відомості про шлюб від 16.01.1978 року між позивачем та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №5.

Про існування реєстрації актового запису про шлюб від 16.01.1978 року №5, а також про чоловіка ОСОБА_2 , позивачка дізналась лише через 40 років після реєстрації шлюбу, який вчинений без участі позивачки, особа яка є чоловіком, згідно відомостей з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, позивачці не відома, свідоцтва про укладення шлюбу позивачка не отримувала.

Позивачка вказує, що 03 червня 1979 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Таужненській сільській раді, Гайворонського району, Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від 03.06.1979 року зроблено запис за №13 та видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 . Станом на дату звернення до суду, позивачка більше 40 років проживає однією сім`єю із своїм чоловіком, ведуть спільне господарство, мають дітей та онуків.

Таким чином, наявність актового запису про шлюб, зареєстрованому 16.01.1978 року з ОСОБА_2 , відповідний актовий запис №1 порушує права Позивачки, тим самим перешкоджає в здійсненні запланованих реєстраційних дій із єдиними законним чоловіком, а також оформлення спадщини та купівля-продаж нерухомого майна, яке фактично буде спільним майном подружжя.

З огляду на викладене, позивачка змушена звернутися до суду з вимогою зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області анулювати актовий запис про шлюб від 16.01.1978 року №1, зареєстрований Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.05.2021 року суддею Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, та надано позивачу строк на усунення недоліків.

31.05.2021 року на виконання ухвали суду позивачкою усунуто недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного проваження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

02.09.2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду 16.02.2022 року визнано явку позивача обов`язковою.

20.04.2022 року ухвалою суду залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

24.05.2022 року ухвалу суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Новоукраїнському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Ухвалою суду від 26.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До матеріалів справи долучений поданий представником позивача висновок експерта № 846/02/2022 від 09.02.2022 року та поданий представником Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управіння Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ютиш В.В. оригінал актового запису про шлюб №1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складеного Комишуватською сільською радою 16.01.1978 року.

В судове засідання позивачка не з`явилася, 16.02.2022 року ухвалою суду її явка була визнана обов`язковою, проте позивачка в судові засідання призначенні на 20.04.2022, 24.05.2022, 14.07.2022, 08.09.2022 року не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від 11.04.2022 року подана представником позивача про проведення судового засідання 20.04.2022 року без участі позивача та її представника у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Представник позивача адвокат Травянко О.І. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. В заяві послався на ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» а також на роз`яснення Верховного суду щодо участі сторін в період військової агресії російської федерації проти України та на рекомендації Ради суддів України щодо проведення цивільних справ без участі сторін. Також зазначив, що позивачка ОСОБА_1 у зв`язку з воєнним станом тимчасово перебуває на території іноземної країни, тому не може прибути для участі в судовому засіданні. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Причину своєї неявки представник зазначив, що перебуватиме у відрядженні поза межами країни по вирішенню питань щодо отримання гуманітарної допомоги.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, заперечує щодо їх задоволення, також просила не брати до уваги висновик експерта поданий представником позивача, оскільки має сумніви щодо законності його проведення з дотриманням норм законодавства.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, був наданий строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов не подала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 13.03.2020 року (а.с.17-18) та актового запису про шлюб № 1 від 16.01.1978 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб, складеного виконавчим комітетом Комишуватської сільської ради депутатів трудящих Новоукраїнсьої сільської ради Кіровоградської області та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 ( а.с. 157). Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на « ОСОБА_1 ».

Згідно копії книги обліку бланків свідоцтв за 1978 рік, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 від 16.01.1978 року отримала ОСОБА_1 про що свідчить підпис у графі «розписка в одержанні або дата та номер листа» (а.с.80-81).

Представник позивача адвокат Травянка О.І. з метою з`ясування обставин щодо запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся з адвокатським запитом до Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.35-40).

Згідно інформації Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 645/22.16-23 від 28.05.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дізналася про реєстрацію шлюбу з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише через 40 років після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , тобто реєстрація шлюбу проведено без її вільної згоди. Згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 та статтями 40,42 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки та чоловіка, враховуючи викладене ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду ( а.с. 34).

Згідно поданого представником позивача Травянком О.І. висновку експерта № 846/02/2022 від 09 лютого 2022 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою ОСОБА_1 , дослідження проводилося з технічних копій двох сторінок Запису акта укладення шлюбу №1 від 16.01.1978 року стосовно укладення шлюбу Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та технічних копій документів зі зразками почерку та підписів ОСОБА_1 . Відповідно до висновку експертизи підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у графі «Вона» у рядку «12. Підписи осіб, які одружуються (дошлюбні прізвища)» у технічній копії другої сторінки Запису акта укладення шлюбу № 1 від 16 січня 1978 року стосовно укладення шлюбу Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.176-184).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , 03.06.1979 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Таужинською сільською радою народних депутатів Гайворонського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб (а.с.16).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно норм ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Правилами ст. 5 Цивільного кодексу України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку з наведеним при вирішенні питання щодо спірних правовідносин слід застосовувати Кодекс про шлюб та сім`ю України (КпШС України).

Відповідно до ст. 12 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин, шлюб укладався в державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно ст. 14 КпШС України укладення шлюбу відбувалося по закінченні місячного строку після подачі бажаючими одружитися заяви в державний орган реєстрації актів громадянського стану.

За правилами ст. 15 КпШС України для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються.

Перешкоди укладення шлюбу визначалися ст. 17 КпШС України, не допускалося укладення шлюбу, якщо між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі; між родичами по прямій висхідній і низхідній лінії, між повнорідними і неповнорідними братами й сестрами, а також між усиновителями і усиновленими; між особами, з яких хоча б одна визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби або недоумства.

Згідно ст. 173 КпШС України особи, які бажали зареєструвати шлюб, подавали заяву до органу реєстрації актів громадянського стану за місцем проживання однієї з осіб, які вступають у шлюб, або за місцем проживання їх батьків.

Відповідно до ст.174 КпШС України особи, які бажали зареєструвати шлюб, повинні були пред`явити для посвідчення їх особи і віку паспорти або паспортні документи.

Згідно зі ст. 175 КпШС України, особи, які раніше перебували в шлюбі, можуть зареєструвати новий шлюб тільки при пред`явленні документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу (свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про смерть одного з подружжя, судове рішення про визнання шлюбу недійсним).

Реєстрація шлюбу провадиться в органах реєстрації актів громадянського стану в присутності осіб, які укладають шлюб (ст. 177 КпШС України).

Згідно зі ст. 178 КпШС України, у паспортах осіб, які уклали шлюб, або в паспортних документах, робиться запис про реєстрацію шлюбу із зазначенням прізвища, імені, по батькові і року народження другого з подружжя та місця і часу реєстрації шлюбу.

Відповідно до пункту 34 розділу 4 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР» від 12 грудня 1970 року (у редакції, що діяла на момент реєстрації шлюбу) особи, які бажають зареєструвати шлюб, подають заяву за встановленою формою до органів загсу за місцем проживання однієї з осіб, які вступають у шлюб, або за місцем проживання їх батьків. Заява про одруження реєструється в спеціальному журналі з зазначенням прізвищ осіб, які одружуються, дати прийому заяви та призначеної дати реєстрації шлюбу. Бажаючі зареєструвати шлюб повинні пред`явити документи, що посвідчують їх особу, а особи, які раніше перебували в шлюбі, також документи, які підтверджують припинення попереднього шлюбу.

Згідно з пунктом І Розділу І Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР» від 12 грудня 1970 року (у редакції, що діяла на момент реєстрації шлюбу) - народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, усиновлення, встановлення батьківства, зміна імені, по батькові і прізвища підлягають реєстрації в державних органах запису актів громадянського стану (загсу). Про зроблений запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво.

В день реєстрації шлюбу 16.01.1978 року, подружжю було видано свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2 , отримання якого позивачка засвідчила своїм підписом.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01 липня 2010 року встановлено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Під час реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 працівниками виконавчого комітету Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області було складено актовий запис про шлюб №1, про реєстрацію якого свідчать підписи обох сторін, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Статтею 39 Сімейного кодексу України встановлено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

Статтею 48 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб, зареєстрований у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи, а також за заявою прокурора.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Зі змісту зазначених норм законодавства вбачається, що шлюб вважатиметься неукладеним за наявності фактів, які свідчать про відсутність нареченої та/або нареченого в момент реєстрації шлюбу.

Також, шлюб вважатиметься недійсним, якщо він зареєстрований без вільної згоди сторін.

Разом з цим, правовими наслідками у виді анулювання запису про шлюб згідно норми ст. 48 СК України настають в разі встановлення не будь якого порушення порядку державної реєстрації шлюбу, а саме в разі встановлення факту відсутності нареченого і (або) нареченого під час реєстрації шлюбу.

Враховуючи норми вказаної статті, стороною позивача не наведено достатніх підстав, які б підтверджували факт відсутності позивачки в момент реєстрації шлюбу, також не доведено належними доказами реєстрацію шлюбу без вільної на те згоди позивачки.

При цьому, в день реєстрації шлюбу 16 січня 1978 року, подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було видано свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2 , отримання якого позивачка засвідчила своїми підписом у книзі обліку бланків свідоцтва, що дає суду підстави вважати про присутність позивачки під час реєстрації шлюбу.

Наявність підпису позивачки ОСОБА_1 в книзі отримання свідоцтва про шлюб, ні позивачем, ні її представником не спростовано.

Крім того, суд звертає увагу, під час укладення шлюбу були присутні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які засвідчили своїм підписом укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Проте, стороною позивача на обгрунтування позовних вимог не заявлялось клопотань про їх виклик та допит в якості свідків.

В судовому засіданні 29.09.2021 року суд роз`яснював право на заявлення клопотання про виклик в судове засідання свідків (а.с.84), з актового запису про укладення шлюбу (а.с.157).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила передбачені законом дії спрямовані на зміну свого цивільного стану, а саме одруження з ОСОБА_2 , як то підпис в актовому записі про шлюб, засвідчення отримання свідоцтва про шлюб.

Водночас, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Травянко О.І. в судовому засіданні, в поясненнях наполягав, що позивачка протягом 40 років не була обізнана про існування реєстраційного актового запису про шлюб від 16.01.1978 року з ОСОБА_2 , стверджував, що підпис проставлений в актовому записі не належить ОСОБА_1 , що й підтверджується висновком експертизи № 846/02/2022 від 09.02.2022 року.

Згідно правової позиції неодноразово викладеної в постановах Верховного Суду при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Представник відповідача просила визнати висновок експерта неналежним та недопустимим доказом, оскільки експертиза проводилася на замовлення позивача по копіям актового запису, тому вона ставить під сумнів законність її проведення.

Враховуючи позицію представника відповідача, суд не може покласти в основу судового рішення висновок експерта № 846/02/2022 від 09.02.2022 року складений експертно-дослідною службою України, оскільки даний висновок викликає сумніви щодо його законності, правильності проведення експертизи з дотриманням норм законодавства, що регулює порядок призначення та проведення судових експертизи.

Відповідно до абз. 3 підпункту 1.1. пункту 1 Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Всупереч вказаним вимогам, позивачем для проведення почеркознавчої експертизи було надано технічні копії двох сторінок запису акта укладення шлюбу № 1 від 16.01.1978 року стосовно укладення шлюбу Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та технічні копії документів зі зразками почерку та підписів ОСОБА_1 .

Крім того, для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації (абз. 1 підпункту 1.3. пункту 1 Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5).

Відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об`єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). На другому етапі зразки відбираються під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується. На цьому етапі зразки відбираються в умовах, що максимально наближаються до тих, у яких виконувався рукописний текст, що досліджується, тобто в тій самій позі (лежачи, стоячи тощо), таким самим приладдям письма та на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується. Якщо буде помічено, що той, хто пише, намагається змінити свій почерк, темп диктовки слід прискорити (абз. 1 підпункту 1.6. пункту 1 Розділу І Методичних рекомендацій).

Таким чином, з урахуванням зазначеного, присутність позивача під час відібрання експериментальних зразків є обов`язковою.

Крім того, відповідно абз. 2 підпункту 1.3, абзацам 1, 3 підпункту 1.6. пункту 1 Розділу І Методичних рекомендацій, суд не може встановити, що у позивача відбирались та надавались експерту експериментальні зразки підпису на папері того самого виду, що й документи, які досліджуються, при цьому змінювала своє положення.

Разом з тим, як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів. Однак всупереч підпункту 1.8 пункту 1 Розділу І Методичних рекомендацій на дослідження експерту було надано лише 3 вільних та 2 експериментальних аркушів зі зразками підпису позивачки.

Експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо) (підпункт 1.7. пункту 1 Розділу І Методичних рекомендацій).

Також суд не може встановити дотримання позивачем вказаних вимог, оскільки висновок не містить відомості про особливості виконання зразка підпису (написані лівою (правою) рукою, спеціальним шрифтом тощо).

В судовому засіданні 24.05.2022 року суд роз`яснював право представнику позивача заявляти клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, розгляд справи було відкладено, з метою надання часу представнику позивача належно оформити таке клопотання. Станом на час розгляду справи від представника позивача клопотання про призначення експертизи не надходило.

Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає висновок експерта № 846/02/2022 від 09.02.2022 року неналежним доказом, проведений з порушенням норм законодавства, що регулює порядок призначення та проведення експертизи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовну за недоведеністю позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 21, 27, 28, 34, 39, 48 Сімейного кодексу України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.ст. 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, Інструкцією «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР» від 12 грудня 1970 року, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису про шлюб - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Суддя: А. А. Русіна