Справа № 463/8038/21
Провадження № 2/463/154/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «One Click» (правонаступник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра») про відшкодування шкоди -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь грошових коштів в розмірі 18 662,99 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 липня 2018 року о 17:45 год. по вул. Пасічній, біля будинку №53 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобілем «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Личаківського районного суду м.Львова від 31 серпня 2018 року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 було застраховано у позивача, яким дану подію було визнано страховим випадком, та виплачено страхове відшкодування в сумі 68309,10 грн. Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «One Click» (правонаступник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра»), яка в свою чергу, здійснила позивачу страхове відшкодування за даним страховим випадком в розмірі 49646,11 грн. Тобто з врахуванням отриманої позивачем страхової виплати невідшкодованою залишається матеріальна шкода в сумі 18662,99 грн., така підлягає стягненню з відповідача, як з винуватця у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому просить позов задовольнити.

Про дату, місце та час розгляду справи відповідач та треті особи повідомлялись належним чином.

23.11.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти задоволення позову заперечує, вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра», з якої підлягає стягненню заявлена сума страхового відшкодування, тому в задоволенні позову просив відмовити.

06.12.2021 позивачем подано відповідь на відзив, мотиви якого аналогічні мотивам позову.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

Позовна заява поступила до суду 16.07.2021.

Ухвалою судді від 29.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи.

Приймаючи справу до свого провадження суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.67), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів.

Ухвалою від 12.10.2021 розгляд справи відкладено на 06.12.2021 у зв`язку з відсутністю підтвердження про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 06.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку загального позовного провадження.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «One Click» (правонаступника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра») (м. Полтава, вул. Пушкіна, 47).

Таким чином, суд виконав вимоги ст. 221 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції.

З огляду на характер спірних правовідносин, справа є малозначною, а оскільки вирішенню підлягали виключно питання права, суд з посиланням на відповідну практику ЄСПЛ при відкритті провадження визнав недоцільним проведення судового засідання та визначив, що розгляд справи проводитиметься без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами.

Суд також не знайшов підстав ініціювати розгляд справи з викликом сторін, а тому розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

В силу вимог Закону та враховуючи предмет спору дана справа є малозначною, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.

Перед тим, як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Суд також розглянув усі клопотання сторін, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловити свою позицію.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч.ч.2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Суд у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Позиція суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 13.07.2018 року близько 17 год. 45 хв. на перехресті вулиць Медова Печера - Пасічна у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.16.6 Правил дорожнього руху. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 31.08.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.16).

З наявних в матеріалах справи договору добровільного страхування засобів наземного транспорту «КАСКО» №014037/4610/0000091, застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.11-12).

Згідно висновку №103 експертного автотоварознавчого дослідження від 03 серпня 2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , від виявлених на момент огляду 16 липня 2018 року пошкоджень, внаслідок ДТП 13.07.2018р., в цінах станом на вказану дату, з врахуванням ПДВ становить 69312,71

Відповідно до попереднього кошторису СПД ОСОБА_3 від 17 липня 2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 складає 68309,10 (а.с.50).

Згідно страхового акту №00265892 від 10 серпня 2018 року (а.с.51), позивачем прийнято рішення про визнання вказаної вище події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 68309,10 грн., шляхом безготівкового зарахування на рахунок ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.53).

Фактичне виконання відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , проведеного СПД ОСОБА_3 підтверджується актом виконаних робіт від 22 серпня 2018 року на суму 68309,10 грн. (а.с.54).

Після проведення страхового відшкодування, позивачем скеровано заяву про виплату такого до ПрАТ СК «Саламандра» (а.с.55), якою в свою чергу було здійснено відшкодування позивача в сумі 48646,11 грн.

Невідшкодованою залишилась матеріальна шкода в сумі 18 662,99 грн., дана сума підлягає з відповідача ОСОБА_1 про що заявлено цей позов.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або опошкодженням речі, а також витрати, які особо зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі №756/2632/17 від 22.04.2020 року правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 18 662,99 грн., тобто різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Тому з врахуванням наведених мотивів суд приймає рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 2270 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.6).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16,22,23 1187, 1194 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Теліги Ольги, 6, літ. В, ) 18 662,99 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят дві гривні, дев`яносто дев`ять копійок) на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.