ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/4937/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Проценко Я.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , яка діє як в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про захист честі, гідності, ділової репутації особи, визнання інформації неправдивою, недостовірною відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2018 ОСОБА_1 звернувся в Деснянський районний суд м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , яка діє як в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якій просив суд:

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 17.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/23 від 17.09.2018 р.) наступного змісту: «…через своего сожителя Михайлюка-юриста указанного КНП КДЦ/, бравировал, что НИКОГО НЕ ЛИЧИЛ, а деньги получал ни за что, но делился ими»; «…КАК ухмылялся Михайлюк, уточняя про ПЕЧЕРУ КАЗОК, созданную Лымарем для спецприема по утверждению Михайлюка»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 11.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/22 від 11.09.2018 р.) наступного змісту: «…директор Лимар особисто неодноразово оповідав, що ховає їх у хаті свого співмешканця-юриста Михайлюка О В, якій ОСОБИСТО и брехав 26.07.18 ДОЗ КМДА що ВІДОМОСТЕЙ не мають!/»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 19.09.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/78 від 19.09.2018 р.) наступного змісту: « ОСОБА_6 ,=сожителя директора КНП КДЦ Деснянського рна Киева Лымаря, утверждавшего, что вы купили диплом о высшем юридическом образовании и абсолютно юридически безграмотны…»; «…учитывая, что педофил Лымарь и документы подделала, а ОСОБА_7 оповидав, что ВЫ ЛИЧНО УЧАСТВОВАЛИ В ПОДДЕЛКЕ ДОКУМЕНТОВ…»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у зверненні від 06.09.2018 р. до КБУ «Контактний центр міста Києва 1551» (вх. № УК-36624/1 від 06.09.2018 р.) наступного змісту: «…який прийняв на посаду провідного юриста - ОСОБА_1 , який є чоловіком ОСОБА_8 …»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 18.07.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/67 від 18.07.2018 р.) наступного змісту: «…вы имеете взаимовыгодные противозаконые отношения-судя по оповиданням совращенного в малолетнем возрасте ОСОБА_9 »;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 26.01.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/2 від 26.01.2018 р.) наступного змісту: «…Лымарь все заседание гладил своего сожителя-юриста Михайлюка,/совращенного Лымарем в 11 летнем возрасте/, съезжая под стол и, по-видимому, находясь в возбужденном состоянии, не понимал где он и тд…»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 05.02.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/5 від 05.02.2018 р.) наступного змісту: «…началось заседание ОСОБА_10 , где сожитель Лымаря-Михайлюк, захлебываясь вязкой зловонной слюной,/растирая ее по запотевшему раскрасневшемуся лицу//а я стояла напротив и еле удерживалась, чтобы не упасть в обморок от смрада, а судьи обмахивались документами из материалов многотомного дела 754/9059/16-ц, нагло брехав трем судьям…»; «…в день подачи иска и Лымарь и его сожитель ОСОБА_7 ,/как раз и вытаскивавший его за уши из-под стола после извращенных утех/, видели и слышали меня на Антикоррупционной Комиссии КГГА…»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 15.05.2018 р. на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю.В. (вх. № 47-з від 15.05.2018 р.) наступного змісту: «… ОСОБА_11 и помогал красть/уволакивая в ДЮШАТО/ государственное имущество/, в тч 9 стоматустановок…»;

- визнати неправдивою, недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_2 у скарзі від 25.01.2018 р. на ім`я начальника Управління охорони здоров`я Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Коцан Л.С. (вх. № П-12/1 від 25.01.2018 р.) наступного змісту: «…сидя на стуле часто сползал под стол, находясь видимо в состоянии наркотического опьянения- ОСОБА_7 НЕОДНОКРАТНО за уши вытаскивал его из-под стола,»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 72 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивої, недостовірної інформації в образливій формі;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 72 000 грн, в якості відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_3 розповсюдженням в образливій формі неправдивої, недостовірної інформації про її чоловіка - ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , як законного представника малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 72 000 грн, в якості відшкодування моральної шкоди завданої дітям розповсюдженням в образливій формі неправдивої, недостовірної інформації про їх батька - ОСОБА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач свідомо, протягом тривалого часу розповсюджує про позивача неправдиву інформацію в образливій формі як про людину, чоловіка, щодо його особистого життя та його дій при виконанні трудових обов`язків на посаді провідного юрисконсульта комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва та здійснення адвокатської діяльності з представництва у судах. Так, відповідачем, шляхом викладення у стверджувальній формі в своїх заявах було поширено про позивача наступну неправдиву, недостовірну інформацію в образливій формі:

- у скарзі від 17.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/23 від 17.09.2018 р.) наступного змісту: «…через своего сожителя Михайлюка-юриста указанного КНП КДЦ/, бравировал, что НИКОГО НЕ ЛИЧИЛ, а деньги получал ни за что, но делился ими»; «…КАК ухмылялся ОСОБА_7 , уточняя про ПЕЧЕРУ КАЗОК, созданную Лымарем для спецприема по утверждению Михайлюка»;

- у скарзі від 11.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/22 від 11.09.2018 р.) наступного змісту: «…директор Лимар особисто неодноразово оповідав, що ховає їх у хаті свого співмешканця-юриста Михайлюка О В, якій ОСОБИСТО и брехав 26.07.18 ДОЗ КМДА що ВІДОМОСТЕЙ не мають!/»;

- у скарзі від 19.09.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/78 від 19.09.2018 р.) наступного змісту: « ОСОБА_6 ,=сожителя директора КНП КДЦ Деснянського рна Киева Лымаря, утверждавшего, что вы купили диплом о высшем юридическом образовании и абсолютно юридически безграмотны…»; «…учитывая, что педофил Лымарь и документы подделала, а ОСОБА_7 оповидав, что ВЫ ЛИЧНО УЧАСТВОВАЛИ В ПОДДЕЛКЕ ДОКУМЕНТОВ…»;

- у зверненні від 06.09.2018 р. до КБУ «Контактний центр міста Києва 1551» (вх. № УК-36624/1 від 06.09.2018 р.) наступного змісту: «…який прийняв на посаду провідного юриста - ОСОБА_1 , який є чоловіком ОСОБА_8 …»;

- у скарзі від 18.07.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/67 від 18.07.2018 р.) наступного змісту: «…вы имеете взаимовыгодные противозаконые отношения-судя по оповиданням совращенного в малолетнем возрасте ОСОБА_9 »;

- у скарзі від 26.01.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/2 від 26.01.2018 р.) наступного змісту: «…Лымарь все заседание гладил своего сожителя-юриста Михайлюка,/совращенного Лымарем в 11 летнем возрасте/, съезжая под стол и, по-видимому, находясь в возбужденном состоянии, не понимал где он и тд…»;

- у скарзі від 05.02.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/5 від 05.02.2018 р.) наступного змісту: «…началось заседание ОСОБА_10 , где сожитель Лымаря-Михайлюк, захлебываясь вязкой зловонной слюной,/растирая ее по запотевшему раскрасневшемуся лицу//а я стояла напротив и еле удерживалась, чтобы не упасть в обморок от смрада, а судьи обмахивались документами из материалов многотомного дела 754/9059/16-ц, нагло брехав трем судьям…»; «…в день подачи иска и Лымарь и его сожитель Михайлюк,/как раз и вытаскивавший его за уши из-под стола после извращенных утех/, видели и слышали меня на Антикоррупционной Комиссии КГГА…»;

- у скарзі від 15.05.2018 р. на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю.В. (вх. № 47-з від 15.05.2018 р.) наступного змісту: «… ОСОБА_11 и помогал красть/уволакивая в ДЮШАТО/ государственное имущество/, в тч 9 стоматустановок…»;

- у скарзі від 25.01.2018 р. на ім`я начальника Управління охорони здоров`я Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Коцан Л.С. (вх. № П-12/1 від 25.01.2018 р.) наступного змісту: «…сидя на стуле часто сползал под стол, находясь видимо в состоянии наркотического опьянения- Михайлюк НЕОДНОКРАТНО за уши вытаскивал его из-под стола,».

Викладена відповідачем інформація за своїм змістом є неправдивою, негативною інформацією про позивача, і розповсюдження такої негативної інформації в образливій формі мало системний та тривалий характер, завдало моральної шкоди, що вплинуло на психоемоційний стан здоров`я позивача та його відносини з близькими членами родини - дружиною та дітьми, колегами по роботі, які погіршилися внаслідок перебування позивача у пригніченому і роздратованому стані. Позивач був змушений значну частину свого часу витрачати на складання численних пояснень, оскільки вказані скарги також надходили на адресу роботодавця та потребували відповідного реагування. Поширення недостовірної інформації завдає шкоди діловій репутації позивача, професійна діяльність якого перебуває у публічній площині і позитивна суспільна думка є вразливою до розповсюдження будь якої негативної інформації про особу позивача. Вказане призвело до зниження в уяві органу управління роботодавця позитивного рівня професійних, ділових, загальнолюдських якостей, на зразок порядності, відповідальності позивача, тощо. Також оприлюднення відповідачем вищезазначеної неправдивої інформації завдало моральної шкоди дружині позивача та дітям, так як почалися зясування відносин, як чоловіка та дружини, діти почали погано поводитися та навчатися у школі, що спричинило хвилю скарг вчителів на дітей.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 23.02.2022 визначено підсудність даної справи Дарницькому районному суду м. Києва.

31.05.2022 матеріали справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2022 справа передана на розгляд судді Заставенко М.О.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 24.06.2022 вказану позовну заяву прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

04.07.2022 відповідач ОСОБА_2 подала заяву про відвід суді ОСОБА_12 посилаючись на те, що при відкритті провадження суддя прийняла докази отримані з порушенням закону.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 07.07.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід відмовлено.

18.07.2022 відповідач ОСОБА_2 подала заяву про відвід суді ОСОБА_12 посилаючись на те, що бувша співмешканка позивача працювала помічником судді та керівником апарату Дарницького районного суду м. Києва, суддя Заставенко М.О. приймала участь у незаконній діяльності керівника апарату Дарницького районного суду Києва.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А. від 19.07.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 також не прибула у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи шляхом направлення повідомлення на електронну пошту, про що свідчать подані нею численні заяви до суду, в тому числі заява про не розгляд справи до закінчення військового стану в Україні. Суд, ознайомившись із поданою заявою не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не позбавлена можливості приймати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, тому ухвалив розглядати справу у відсутність сторін.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання також не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації проживання.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 у офіційних скаргах до органів виконавчої влади м. Києва, а також інших установ та організацій, була поширена наступна інформація:

- у скарзі від 17.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/23 від 17.09.2018 р.) наступного змісту: «…через своего сожителя Михайлюка-юриста указанного КНП КДЦ/, бравировал, что НИКОГО НЕ ЛИЧИЛ, а деньги получал ни за что, но делился ими»; «…КАК ухмылялся ОСОБА_7 , уточняя про ПЕЧЕРУ КАЗОК, созданную Лымарем для спецприема по утверждению Михайлюка»;

- у скарзі від 11.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/22 від 11.09.2018 р.) наступного змісту: «…директор Лимар особисто неодноразово оповідав, що ховає їх у хаті свого співмешканця-юриста Михайлюка О В, якій ОСОБИСТО и брехав 26.07.18 ДОЗ КМДА що ВІДОМОСТЕЙ не мають!/»;

- у скарзі від 19.09.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/78 від 19.09.2018 р.) наступного змісту: «Учитывая оповидання Михайлюка,=сожителя директора КНП КДЦ Деснянського рна Киева Лымаря, утверждавшего, что вы купили диплом о высшем юридическом образовании и абсолютно юридически безграмотны…»; «…учитывая, что педофил Лымарь и документы подделала, а ОСОБА_7 оповидав, что ВЫ ЛИЧНО УЧАСТВОВАЛИ В ПОДДЕЛКЕ ДОКУМЕНТОВ…»;

- у зверненні від 06.09.2018 р. до КБУ «Контактний центр міста Києва 1551» (вх. № УК-36624/1 від 06.09.2018 р.) наступного змісту: «…який прийняв на посаду провідного юриста - ОСОБА_1 , який є чоловіком ОСОБА_8 …»;

- у скарзі від 18.07.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/67 від 18.07.2018 р.) наступного змісту: «…вы имеете взаимовыгодные противозаконые отношения-судя по оповиданням совращенного в малолетнем возрасте ОСОБА_9 »;

- у скарзі від 26.01.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/2 від 26.01.2018 р.) наступного змісту: «…Лымарь все заседание гладил своего сожителя-юриста Михайлюка,/совращенного Лымарем в 11 летнем возрасте/, съезжая под стол и, по-видимому, находясь в возбужденном состоянии, не понимал где он и тд…»;

- у скарзі від 05.02.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/5 від 05.02.2018 р.) наступного змісту: «…началось заседание ОСОБА_10 , где сожитель Лымаря-Михайлюк, захлебываясь вязкой зловонной слюной,/растирая ее по запотевшему раскрасневшемуся лицу//а я стояла напротив и еле удерживалась, чтобы не упасть в обморок от смрада, а судьи обмахивались документами из материалов многотомного дела 754/9059/16-ц, нагло брехав трем судьям…»; «…в день подачи иска и Лымарь и его сожитель Михайлюк,/как раз и вытаскивавший его за уши из-под стола после извращенных утех/, видели и слышали меня на Антикоррупционной Комиссии КГГА…»;

- у скарзі від 15.05.2018 р. на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю.В. (вх. № 47-з від 15.05.2018 р.) наступного змісту: «… ОСОБА_11 и помогал красть/уволакивая в ДЮШАТО/ государственное имущество/, в тч 9 стоматустановок…»;

- у скарзі від 25.01.2018 р. на ім`я начальника Управління охорони здоров`я Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Коцан Л.С. (вх. № П-12/1 від 25.01.2018 р.) наступного змісту: «…сидя на стуле часто сползал под стол, находясь видимо в состоянии наркотического опьянения- Михайлюк НЕОДНОКРАТНО за уши вытаскивал его из-под стола,».

Авторство даних скарг відповідачем не спростовано, а відтак вона являється належним відповідачем у даній справі.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, відповідач, звернувшись зі скаргами до державних органів, установ та організацій, здійснив поширення інформації серед невизначеного кола осіб.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, є недостовірною та негативною, оскільки вона створює негативну оцінку про нього як про людину, громадянина, його професійні якості та порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Конституція України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідностіта гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.

Частиною 4 ст.32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 зазначеної постанови визначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У пунктах 4, 19, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією фізичних осіб розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справи про захист гідності, честі та ділової репутації, для підвищення культури спілкування. Нецензурні висловлювання включають неввічливі, непристойні, вульгарні та лайливі вислови.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Перш ніж перейти до питання способів захисту права та інтересів особи внаслідок поширення щодо неї образливих висловлювань, необхідно встановити, що саме є "образа". На сьогодні в законодавстві України відсутнє визначення поняття "образа" або "образливі висловлювання".

У постанові Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" також відсутня відповідь на це питання.

Юридична енциклопедія дає визначення поняттю "образа" як умисне приниження честі й гідності особи, виражене в непристойній формі. Це вживання інвективної (різкої, лайливої) лексики, застосування непристойних жестів, міміки тощо.

У словнику української мови під "образою" розуміється зневажливе висловлювання, негарний вчинок тощо, що спрямовані проти кого-не будь і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю.

Отже, зважаючи на вищевикладене, можна зробити висновок, що образливі висловлювання - це висловлювання, які мають негативний характер, виражаються у зневажливій, непристойній, принизливій чи брутальній формі та принижують честь і гідність особи.

З огляду на зміст та характер поширеної інформації про позивача суд погоджується з доводами позову про те, що висловлювання, викладені у скарзі від 17.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/23 від 17.09.2018 р.) «…через своего сожителя Михайлюка-юриста указанного КНП КДЦ/, бравировал, что НИКОГО НЕ ЛИЧИЛ, а деньги получал ни за что, но делился ими»; «…КАК ухмылялся Михайлюк, уточняя про ПЕЧЕРУ КАЗОК, созданную Лымарем для спецприема по утверждению Михайлюка»; у скарзі від 11.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. (вх. № ОП/П-554/22 від 11.09.2018 р.) «…директор Лимар особисто неодноразово оповідав, що ховає їх у хаті свого співмешканця-юриста Михайлюка О В, якій ОСОБИСТО и брехав 26.07.18 ДОЗ КМДА що ВІДОМОСТЕЙ не мають!/»; - у скарзі від 19.09.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/78 від 19.09.2018 р.) «Учитывая оповидання Михайлюка,=сожителя директора КНП КДЦ Деснянського рна Киева Лымаря, утверждавшего, что вы купили диплом о высшем юридическом образовании и абсолютно юридически безграмотны…»; «…учитывая, что педофил Лымарь и документы подделала, а Михайлюк оповидав, что ВЫ ЛИЧНО УЧАСТВОВАЛИ В ПОДДЕЛКЕ ДОКУМЕНТОВ…»; у скарзі від 18.07.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/67 від 18.07.2018 р.) «…вы имеете взаимовыгодные противозаконые отношения-судя по оповиданням совращенного в малолетнем возрасте ОСОБА_9 »; у скарзі від 26.01.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/2 від 26.01.2018 р. «…Лымарь все заседание гладил своего сожителя-юриста Михайлюка,/совращенного Лымарем в 11 летнем возрасте/, съезжая под стол и, по-видимому, находясь в возбужденном состоянии, не понимал где он и тд…»; - у скарзі від 05.02.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. (вх. № 102/П-18/5 від 05.02.2018 р.) «…началось заседание Апелляционного Суда, где сожитель Лымаря-Михайлюк, захлебываясь вязкой зловонной слюной,/растирая ее по запотевшему раскрасневшемуся лицу//а я стояла напротив и еле удерживалась, чтобы не упасть в обморок от смрада, а судьи обмахивались документами из материалов многотомного дела 754/9059/16-ц, нагло брехав трем судьям…»; «…в день подачи иска и Лымарь и его сожитель Михайлюк,/как раз и вытаскивавший его за уши из-под стола после извращенных утех/, видели и слышали меня на Антикоррупционной Комиссии КГГА…»; у скарзі від 15.05.2018 р. на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю.В. (вх. № 47-з від 15.05.2018 р.) «…Кольцова, с которой сожитель ОСОБА_13 и помогал красть/уволакивая в ДЮШАТО/ государственное имущество/, в тч 9 стоматустановок…», відносно позивача є образливими, принизливими з точки зору моральних засад особистості, формують у суспільства зневажливу думку про позивача та порушують його право на повагу до честі, гідності і ділової репутації.

Отже, сукупність установлених судом обставин, а саме: поширення серед невизначеного кола осіб негативної інформації про позивача у виді образливих висловлювань дає підстави для задоволення позову в частині визнання оспорюваної інформації такою, що порушує особисті немайнові права позивача.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 72 000,00 грн.

Суд встановив, що у даній справі наявні всі підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки поширена відповідачкою інформація, така що ображає честі і гідність позивача призвела до психологічної напруги, душевних хвилювань та страждань позивача.

Разом з тим, суд констатує, що у позові позивач не обґрунтував заявлену суму заподіяної моральної шкоди, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також тих обставин, що подання позову про відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає, що відповідною, достатньою та справедливою для компенсації моральної шкоди позивача є сума, що становить 5 000 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 , яка діє як в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони виступають третіми особами у справі та не заявляли жодних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , яка діє як в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про захист честі, гідності, ділової репутації особи, визнання інформації неправдивою, недостовірною відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 та викладену у:

- скарзі від 17.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. наступного змісту: «…через своего сожителя Михайлюка-юриста указанного КНП КДЦ/, бравировал, что НИКОГО НЕ ЛИЧИЛ, а деньги получал ни за что, но делился ими»;

- скарзі від 11.09.2018 р. на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличко В.В. наступного змісту: «…директор Лимар особисто неодноразово оповідав, що ховає їх у хаті свого співмешканця-юриста Михайлюка, якій ОСОБИСТО и брехав 26.07.18 ДОЗ КМДА що ВІДОМОСТЕЙ не мають!/»;

- скарзі від 19.09.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. наступного змісту: « ОСОБА_6 ,=сожителя директора КНП КДЦ Деснянського рна Киева Лымаря, утверждавшего, что вы купили диплом о высшем юридическом образовании и абсолютно юридически безграмотны…»;

- скарзі від 18.07.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. наступного змісту: «…вы имеете взаимовыгодные противозаконые отношения-судя по оповиданням совращенного в малолетнем возрасте ОСОБА_9 »;

- скарзі від 26.01.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Заболотного Г.В. наступного змісту: «…Лымарь все заседание гладил своего сожителя-юриста Михайлюка,/ совращенного Лымарем в 11 летнем возрасте/, съезжая под стол и, по-видимому, находясь в возбужденном состоянии, не понимал где он и тд…»;

- скарзі від 05.02.2018 р. на ім`я Голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_14 наступного змісту: «…началось заседание ОСОБА_10 , где сожитель Лымаря-Михайлюк, захлебываясь вязкой зловонной слюной,/ растирая ее по запотевшему раскрасневшемуся лицу// а я стояла напротив и еле удерживалась, чтобы не упасть в обморок от смрада, а судьи обмахивались документами из материалов многотомного дела 754/9059/16-ц, нагло брехав трем судьям…», «…в день подачи иска и Лымарь и его сожитель Михайлюк,/как раз и вытаскивавший его за уши из-под стола после извращенных утех/, видели и слышали меня на Антикоррупционной Комиссии КГГА…»;

- скарзі від 15.05.2018 р. на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимаря Ю.В. наступного змісту: «… ОСОБА_11 и помогал красть/уволакивая в ДЮШАТО/ государственное имущество/, в тч 9 стоматустановок…» - такою, що ображають честь і гідність ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 22.08.2022.