Справа № 946/9807/21
Провадження № 2/946/1356/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, -
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за кожним на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 28.02.1990 року та акту Державної технічної комісії про приймання закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 22.12.2004 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 799 від 30.05.2005 року «Про затвердження акту Державної технічної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом двоповерхового жилого будинку по АДРЕСА_1 ». У 2000 році між позивачами та відповідачами по справі було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями. На виконання досягнутої домовленості позивачі по справі передали відповідачам грошові кошти за будинок та заселились в нього, а відповідачі передали їм ключі від будинку та оформили на їх ім`я довіреності. За вказаними довіреностями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доручили ОСОБА_2 розпоряджатися (продавати, дарувати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду) житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, тобто фактично переоформити право власності на будинок на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 не був зданий в експлуатацію, на підставі вищевказаних довіреностей від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здали його в експлуатацію. В той же час, розпорядитися (переоформити право власності) зазначеним будинком позивачі не встигли, а 26.01.2006 року строк дії довіреностей сплив. В подальшому позивачі намагалися вирішити питання про отримання нових довіреностей задля завершення процедури переоформлення, однак власники будинку виїхали в невідомому нам напрямку, тому станом на теперішній час, власниками будинку продовжують вважатися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Починаючи з 2002 року і по теперішній час позивачі постійно та безперервно проживають у будинку АДРЕСА_1 , користуються ним, здійснюють догляд за будинком тощо. Між ОСОБА_2 та деякими організаціями, які надають житлово-комунальні послуги, зокрема КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», ПАТ «Одесагаз» були укладені безпосередні договори на надання житлово-комунальних послуг та відповідно на її ім`я оформлені особисті рахунки. З огляду на викладене, позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Арнаут А.Г. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що позивачі постійно проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше 20 років, з 1997 року, сплачують усі комунальні послуги, інших співвласників будинку свідки не знають.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 1, 4 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, отже набувальну давність необхідно рахувати з часу вселення у квартиру АДРЕСА_2 .
Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Право власності за давністю володіння, перш за все, може виникнути на придатне для володіння майно, яке відноситься до будь-якої форми власності, крім того, яке вилучено з цивільного обороту.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 28.02.1990 року та акту Державної технічної комісії про приймання закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 22.12.2004 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 799 від 30.05.2005 року «Про затвердження акту Державної технічної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом двоповерхового жилого будинку по АДРЕСА_1 » (а.с.12, 14).
Відповідно до довіреностей від 27.01.2003 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 уповноважили ОСОБА_2 розпоряджатися (продавати, дарувати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду) за ціну і на умовах за власним розсудом житловим будинком з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою за цією ж адресою (а.с.16 - 19).
Довіреності видані строком на 3 роки і дійсні по 26.01.2006 року.
Між ОСОБА_2 та КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», ПАТ «Одесагаз» були укладені договори на надання житлово-комунальних послуг та оформлені особисті рахунки на її ім`я (а.с.20-26).
Згідно ст.344 ЦК України давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього (Лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" за № 24-150/0/4-13, від 28.01.2013 р.).
Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.
Таким чином, особою, яка володіє чужим майном при зазначених обставинах, у всіх випадках є не власник і, тим більше, власник ні в якому випадку не може набути майно у власність за давністю володіння.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачі фактично та безперервно проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 більше 20 років, оскільки дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Суд також вважає доведеним добросовісність володіння на момент передання об`єкту володіння, оскільки належних та допустимих доказів незаконності такого володіння судові не надавалося.
Слід також зазначити, що володілець не просто уповноважений, але зобов`язаний відноситися до об`єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника.
Оскільки судом встановлено, що на протязі більше 20 років позивачі відкрито володіють житловим будинком АДРЕСА_1 , сплачують комунальні платежі, то, суд вважає доведеним відношення позивачів до майна в якості його власників.
Враховуючи те, що позивачами доведені обставини відповідно до вимог ст.344 ЦК України, а саме те, що позивачі добросовісно заволоділи вказаним будинком та відкрито, вільно і безперервно користуються даним майном в цілому більше 20 років, вони мають всі права на визнання за ними права власності на це майно за набувальною давністю.
У зв`язку з зазначеним, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12,13,76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.316,328,344 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_3 , яка зареєстрованою або знятою з реєстраційного обліку місця проживання не значиться, ОСОБА_4 , який зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться, про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко