Провадження № 2/679/203/2022
Справа № 679/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 вересня 2022 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2022 до Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2326799 від 15.05.2021 року в розмірі 72821,71 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.05.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено Договір позики № 2326799 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої позикодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі, встановленому договором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору позики. Вказує, що строк надання грошових коштів за договором позики настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем було укладено Договір факторингу №13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики №2326799 від 15.05.2021 року, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем, сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складала 37104,00 гривень. Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 19.01.2022 року становить 72821,71 гривень.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №2326799 від 15.05.2021 року, станом на 19.01.2022 р., в розмірі 72821,71 гривень та судовий збір, а також витрати на правову допомогу.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.02.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач по справі ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи повідомлявся шляхом надіслання повістки на зареєстровану адресу його проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду судової справи.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач, повідомлявся про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.280-282 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

15.05.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2326799, відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору; позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні; сума позики: 12000 грн.; строк позики до 14.06.2021 року (30 днів).

Згідно п. 2.4.2., п.2.4.3., п.2.4.4., п.2.5. Договору позики №2326799 середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процента ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Розділом 1 Договору позики №2326799 від 15.05.2021 року «Терміни й визначення, що використовуються в договорі» визначено, що строком дії Договору є період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватись з дати укладення Договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики.

13.10.2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» укладено Договір факторингу №13/10-2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги у сумі 20080973,82 грн., а позивач зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13/10-2021 від 13 жовтня 2021 року божником за Договором позики №2326799 від 15.05.2021 року зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає 37104,00 грн., з яких з яких заборгованість за сумою позики складає 12000 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 19104,00 грн., заборгованість за процентами за прострочену позику 6000 грн.

Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим станом на 19.01.2022 року за розрахунком позивача має заборгованість перед позивачем у розмірі 72821,71 грн., яка складається з:

- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12000 грн.;

- заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 25104,00 грн.,

- заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 35280 грн.;

- інфляційні втрати 437,71 грн.

За вимогами ст.ст. 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Розділом 1 Договору позики №2326799 від 15.05.2021 року «Терміни й визначення, що використовуються в договорі» визначено, що строком дії Договору є період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватись з дати укладення Договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики. Тобто кредитор має право на нарахування відсотків за користування позикою та на прострочену позику лише протягом строку дії договору, а саме до 14 червня 2021 року.

З наведеного слідує, що позивач не мав права після закінчення строку дії кредитного договору (з 15 червня 2021 року) нараховувати відповідачу заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - з 13 жовтня 2021 року по 19 січня 2022 року) у розмірі 35280 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 37541,71 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12000 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 25104,00 грн., інфляційні втрати 437,71 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5918,79 грн. ((2481+9000)*37541,71/72821,71)

Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися.

Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст.207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048,1050,1054, 1055 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованість за договором позики №2326799 від 15.05.2021 року, у розмірі 37541,71 гривень, а також, судові витрати у розмірі 5918,79 гривень, а всього: 43461,50 гривень

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Нетішинським міським судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.М. Стасюк