ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1458/21

Головуючий у першій інстанції - Волошина Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/594/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕНА-АВАНГАРД»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2022 року у справі за позовом ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

місце ухвалення судового рішення - м. Мена,

час проголошення рішення суду - 09 год. 49 хв,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 04 лютого 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» відшкодування завданих збитків у сумі 1 002 681,74 грн.

У мотивування заявлених вимог ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» зазначало, що у період з 28 серпня 2020 року по 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки Генерального директора, надав вказівку здійснити посів насіння ріпаку з порушенням технології його вирощування. ОСОБА_2 виконував обов`язки головного агронома, з яким 15 березня 2021 року товариство підписало договір про повну матеріальну відповідальність. Позивач зазначав, що діями відповідачів товариству завдано майнову шкоду в розмірі вартості витрат по вирощуванню врожаю озимого ріпаку на земельних ділянках, сформованих у поля № 301, № 312, № 313, загальною площею 261,7924 га, на суму 1 002 681,74 грн, яка складається з витрат на: насіння - 355 688,23 грн; мінеральні добрива - 495 840,42 грн; засоби захисту рослин - 21 728,28 грн; оплату праці - 31 748,79 грн. Оскільки на час подання позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не працюють у товаристві, позивач просив стягнути з відповідачів завдані збитки солідарно.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди. Роз`яснено позивачу, що розгляд справи в цій частині належить до юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

В апеляційній скарзі ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» відшкодування завданих збитків в сумі 1 002 681,74 грн, а також судові витрати, що дорівнюють сумі судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачі не заперечили у відзивах обставини справи, викладені у позовній заяві, а відповідач ОСОБА_2 , даючи пояснення у суді першої інстанції, підтвердив, в тому числі, те, що до його посадових обов`язків відносились питання правильного та своєчасного посіву і розпорядження ввіреним посівним матеріалом. Відповідачі не заперечували свого розуміння умисного порушення технології обробітку грунту та недостатності вологи для проростання ріпаку озимового, а відповідно розуміли можливі наслідки цього, тобто цілком свідомо допускали можливість заподіяння підприємству шкоди своїми діями, а отже, районний суд дійшов передчасного висновку про відсутність винної протиправної поведінки відповідачів.

Зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги наказ Міністерства аграрної політики України від 07 листопада 2003 року, яким затверджено Випуск 2 «Сільське господарство та пов`язані з ним послуги» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, і за яким головний агроном приймає участь і безпосередньо розпоряджається значною частиною товарно-матеріальних цінностей підприємства. Вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позову стосовно ОСОБА_2 , і на підставі п. 1 ст. 134, п. 1 ст.135-1 КЗпП України, як особи, яка виконувала роботу, безпосередньо пов`язану із використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей на підставі договору про повну матеріальну відповідальність.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 матеріальної відповідальності, як повної, так і обмеженої, оскільки не доведено наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України. Відсутні будь-які належні докази того, що відповідач порушив покладені на нього трудові обов`язки, умисно пошкодив чи/або знищив використані в процесі посіву ріпаку озимого вказані позивачем матеріальні цінності, у зв`язку з чим товариство зазнало збитків. Районний суд констатував, що позивачем, враховуючи положення ст. 12, 76-83 ЦПК України, не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про функціональні та посадові обов`язки ОСОБА_2 , що давали б підстави вважати, що останній може за законом нести повну матеріальну відповідальність перед позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що з 07 лютого 2019 року по 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 обіймав посаду генерального директора ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» (т. 1 а.с.15-16).

З 03 лютого 2020 року по 11 травня 2021 року ОСОБА_2 обіймав посаду головного агронома ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» (т. 1 а.с. 22, 23).

15 березня 2021 року між ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» та ОСОБА_2 укладено договір про повну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 24-25).

Згідно з актом обстеження озимого ріпаку ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» від 14 квітня 2021 року комісійно проведено обстеження посівів ріпаку озимого 2020 року на предмет його стану та розвитку після перезимівлі 2020-2021 року на полях № 301, 312, 313, за результатами якого встановлено відсутність сходів озимого ріпаку внаслідок здійснення його посіву з порушенням технології обробки ґрунту та у період несприятливий для проростання посівного матеріалу, посіви озимого ріпаку визнані загиблими (т. 1 а.с. 54-59).

Згідно з актом проведеного службового розслідування, затвердженого генеральним директором ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» ОСОБА_4 25 березня 2021 року, на підставі службової записки головного агронома ОСОБА_2 від 17 березня 2021 року комісією було здійснено службове розслідування пов`язане з якістю посіву ріпаку озимого у 2020 році та його сходами у 2021 році, за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що у результаті проведення посіву ріпаку озимого у 2020 році з порушенням «Технологічної карти вирощування ріпаку озимого під урожай 2021 року», технології обробки ґрунту та його висадження у несприятливий час, посіяний озимий ріпак не дав сходи під урожай 2021 року, дії генерального директора ОСОБА_1 були непрофесійними, необґрунтованими, халатними, такими, що завдали майнової шкоди підприємству (т. 1 а.с. 61-63).

Зміст службової записки головного агронома ОСОБА_2 від 17 березня 2021 року свідчить про те, що відповідач доводив до відома керівництва те, що в період оптимальних термінів посіву ріпаку озимого (з 05 серпня по 05 вересня) у верхньому шарі ґрунту була відсутня волога, але, не зважаючи на його заперечення, за вказівкою колишнього генерального директора ОСОБА_1 28 серпня 2020 року розпочато, а 02 вересня 2020 року завершено посів ріпаку. Головний агроном висловлював також заперечення щодо технології підготовки ґрунту під посів (т. 1 а.с. 64).

ОСОБА_2 входив до складу комісії, яка проводила обстеження озимого ріпаку ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» 14 квітня 2021 року на предмет його стану та розвитку після перезимівлі 2020-2021 року, та комісії, яка проводила службове розслідування.

Як свідчить розрахунок упущеної вигоди (втраченого прибутку) від загибелі посівів озимого ріпаку, плановий прибуток (упущена вигода) складає 3 840 911,09 грн (т. 1 а.с. 87).

Згідно з розрахунком завданих збитків, пов`язаних з посівом ріпаку озимого 2020 року, збитки складають 1 002 681,74 грн (т. 1 а.с. 99).

За доводами ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД», діями ОСОБА_2 , як головного агронома товариства, завдано товариству майнову шкоду в розмірі вартості витрат по вирощуванню врожаю озимого ріпаку на земельних ділянках, сформованих у поля № 301, № 312, № 313, загальною площею 261,7924 га, на суму 1 002 681,74 грн, яка складається з витрат на: насіння - 355 688,23 грн; мінеральні добрива - 495 840,42 грн; засоби захисту рослин - 21 728,28 грн; оплату праці - 31 748,79 грн.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Предметом регулювання законодавства про працю є забезпечення гарантій при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації (глава ІХ КЗпП України).

Згідно зі ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

За змістом ст. 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для покладення на відповідача матеріальної відповідальності, як повної, так і обмеженої, оскільки не доведено наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП України.

Як свідчать матеріали справи, з 03 лютого 2020 року по 11 травня 2021 року ОСОБА_2 обіймав посаду головного агронома ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД», а з 15 березня 2021 року з ним укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Посада головного агронома не входить до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, про що правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку № 447/24 не зазначені, або якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з вини робітника шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18) та від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17 (провадження № 61-1146св19).

Суд першої інстанції вірно указав на те, що відсутні будь-які належні докази на підтвердження доводів позову щодо порушення відповідачем покладених на нього трудових обов`язків, умисного пошкодження чи/або знищення використаних в процесі посіву ріпаку озимого вказаних позивачем матеріальних цінностой, що спричинило товариству збиткі.

Матеріали справи містять службові записки та пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він, обіймаючи посаду головного агронома товариства, заперечував проти посіву ріпаку.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на неврахування районним судом при вирішенні спору наказу Міністерства аграрної політики України від 07 листопада 2003 року, яким затверджено Випуск 2 «Сільське господарство та пов`язані з ним послуги» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, що свідчить на користь доводів про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_2 , колегією суддів не приймається до уваги, оскільки у вказаному Довіднику перелічені лише загальні кваліфікаційні характеристики, яким повинні відповідати, у тому числі і головні агрономи. Доказів того, які посадові обов`язки виконував саме ОСОБА_2 , обіймаючи посаду головного агронома ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД», позивачем не надано і матеріали справи таких доказів не містять, а за змістом ст. 81 ЦПК України доказування (а отже і рішення суду) не може грунтуватися на припущеннях.

Твердження товариства про те, що наявні достатні підстави для задоволення позову стосовно ОСОБА_2 , на підставі п. 1 ст. 134, п. 1 ст.135-1 КЗпП України, як особи, яка виконує роботу безпосередньо пов`язану із використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей на підставі договору про повну матеріальну відповідальність, відхиляються судом, як безпідставні, оскільки договір про повну матеріальну відповідальність ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» з ОСОБА_2 підписало 15 березня 2021 року, тобто вже після посіву озимового ріпаку на полях у 2020 році.

Судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що винні посадові особи товариства можуть нести повну майнову відповідальність на загальних підставах, передбачених ч. 1 ст. 1166 ЦК України, оскільки спричинення відповідачем шкоди позивач обґрунтовує неналежним виконанням ним трудових обов`язків, а тому застосуванню підлягають положення відповідних норм КЗпП України. Відомості про наявність між сторонами спору деліктних зобов`язань відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до довільного трактування позивачем норм трудового та цивільного законодавтсва, що регулюють питання відшкодування шкоди і не спростовуються висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для настання для відповідача матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну роботодавцю.

Ураховуючи зазначене у сукупності, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що товариством усупереч ст. 12, 76-83 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про функціональні та посадові обов`язки відповідача, що зумовили б повну матеріальну відповідальність відповідача перед позивачем.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» залишити без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко