Провадження 4-с/522/28/22
УХВАЛА

14 червня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У своїй скарзі ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо несвоєчасного зняття арештів з пенсійного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк», та зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з пенсійного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк».

Скарга мотивована тим, що у провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 52479404 з виконання виконавчого листа № 522/14349/13-ц виданого 04.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» коштів у розмірі 1098231, 00 грн.

24.09.2019 року державним виконавцем Першого Приморського ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 52479404.

Зі змісту постанови про арешт коштів боржника від 24.09.2019 року ВП № 52479404 вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1208554, 64 грн.

Зазначеною постановою про арешт коштів боржника накладено також арешт на рахунок боржника, з якого вона отримує пенсію, тобто на рахунок, який має цільове призначення та звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, про що боржником не одноразово направлялись заяви на адресу Першого Приморського ДВС, а також направлялось звернення до Міністерства юстиції України, в яких порушувалось питання щодо зняття арешту саме з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , із додаванням підтверджуючих документів, а саме: заява від 15.06.2020 року, звернення від 17.08.2020 року, заява від 02.02.2021 року

Представник ОСОБА_1 - адвокат Главацький Ю.А. в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання в якому просив розглядати дану заяву за відсутності представника заявника.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»,а саме, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 52479404 з виконання виконавчого листа № 522/14349/13-ц виданого 04.03.2014 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» коштів у розмірі 1098231, 00 грн.

Згідно даних, розміщених на веб-порталі «Автоматизована система виконавчого провадження», наразі виконавче провадження перебуває в провадженні державного виконавця Білик Ростислава Валерійовича.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

24.09.2019 року державним виконавцем Першого Приморського ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 52479404.

Зі змісту постанови про арешт коштів боржника від 24.09.2019 року ВП № 52479404 вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1208554, 64 грн.

Слід зазначити, що державним виконавцем Першого Приморського ДВС боржника Саламаха Вадимом Володимировичем вищенаведеною постановою про арешт коштів накладено арешт на грошові кошти, що містяться в АТ «Ощадбанк», МФО 300465 і належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки по картковому рахунку АТ « Ощадбанк» від 18.05.2020 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 відкритий пенсійний рахунок № НОМЕР_1 , для зарахування пенсії.

Факт отримання пенсії підтверджується довідкою за вих. № 000135 виданою Центральним об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі в Одеській області від 18.05.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не одноразово направлялись заяви на адресу Першого Приморського ДВС, а також направлялось звернення до Міністерства юстиції України, в яких порушувалось питання щодо зняття арешту з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , а саме: заява від 15.06.2020 року, звернення від 17.08.2020 року, заява від 02.02.2021 року, до яких було долучено усі відповідні документи, які підтверджують, що рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування пенсії, що підтверджували цільове призначення вищенаведеного пенсійного рахунку.

Проте, ані держаним виконавцем Першого Приморського ДВС, ані Міністерством юстиції України жодних дій на виконання вимог статей 59, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено не було, окрім того взагалі жодної обґрунтованої відповіді на вищенаведені заяви надано також не було.

З вищезазначеного вбачається, що боржником тривалий час безрезультатно здійснюються усі необхідні заходи, направлені на поновлення свого порушеного права, в той час як своїми діями щодо накладення арешту на пенсійний рахунок боржника, а також своєю бездіяльністю та ігноруванні норм чинного законодавства щодо обов`язку зняття арешту з пенсійного рахунку, державним виконавцем Першого Приморського ДВС грубо порушено конституційне право боржника на соціальний захист, що також включає право на пенсійне забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Вказане кореспондується із висновками Верховного Суду у постановах від 08.07.2020 року у справі № 915/1000/18, від 09.07.2020 року у справі № 918/635/18, від 05.08.2020 року у справі № 903/766/19, від 28.10.2020 року у справі № 916/2290/18, від 04.12.2020 року у справі № 916/1704/15, що арешт може бути власне самостійно знятий державним виконавцем на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку надходження документального підтвердження що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Також, статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, аналізуючи вищенаведене законодавство вбачається, що пенсія скаржника у розмірі не більше 80 відсотків є коштами, на які заборонено звертати стягнення, а пенсія у розмірі 20 відсотків - є коштами для звернення стягнення, що передбачено розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця, зокрема, є:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, враховуючи обмеження в накладанні арешту, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавчої служби виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19, від 17.01.2020 року у справі № 340/1018/19.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19.06.2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, чинним законодавством заборонено арешт пенсійних коштів особи, оскільки такі дії позбавляють особу джерел до існування та порушують її право на соціальний захист.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 642/6675/18.

Резюмуючи вищевикладене, слід зазначити, що незаконні дії державного виконавця, щодо накладання арешту на рахунок, з якого отримує пенсію ОСОБА_1 поставило скаржника у скрутне матеріальне становище, адже позбавило її джерел до існування та порушило її право на соціальний захист.

Таким чином, постанова про арешт коштів боржника від 24.09.2019 року ВП № 52479404, а також незаконні дії державного виконавця щодо винесення такої постанови та тривале ігнорування звернень та заяв ОСОБА_1 , в яких неодноразово порушувалось питання щодо зняття арешту з пенсійного рахунку, з одночасним наданням відповідних доказів, що рахунок дійсно є пенсійний, свідчать про те, що примусові заходи у виконавчому провадженні ВП № 52479404 здійснюються державним виконавцем з порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушують законні права та інтереси скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Виходячи з принципу «належного урядування», визначення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та «Лелас проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а тому арешт пенсійного рахунку боржника підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеного вбачається, що державному виконавцю було достеменно відомо про пенсійний рахунок боржника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ощадбанк», який має цільове призначення, що підтверджується документально наявними в матеріалах виконавчого провадження № 52479404 відповідною копією довідки, виданою Центральним об`єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі в Одеській області та випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк», проте жодних дій щодо зняття арешту з такого рахунку державним виконавцем до теперішнього часу здійснено не було.

Таким чином, арешт коштів ОСОБА_1 , накладений Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів боржника від 24.09.2019 року ВП № 52479404, існує неправомірно, його наявність порушує права ОСОБА_1 та поновлення порушеного права на отримання пенсії можливе виключно шляхом зняття арешту з її пенсійного рахунку, що знаходяться у АТ «Ощадбанк» за рішенням суду.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо несвоєчасного зняття арештів з пенсійного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк».

Зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з пенсійного рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Ощадбанк».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

14.06.2022