Справа № 211/2045/22
Провадження № 2/211/2576/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі: Мариненко Е.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

за відсутності:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстровані також відповідачі по справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є позивачу сторонніми особами та були зареєстровані в вказаному будинку ще до його придбання позивачем. Відповідачі за вищевказаною адресою не проживають більше 14 років, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймають, де проживають відповідачі на теперішній час, позивачу невідомо. Тому, вона змушена звернутися до суду та просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сагайдак Д.С. на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі та пояснив, що відповідачі є членами сім`їколишніх власників будинку та не проживають в ньому з 2007 року. В подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи за його відсутності.

Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 у судовому засідання пояснив, що є сусідом позивачки, підтвердив факт того, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають майже 20 років та не з`являється за вищевказаною адресою.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні також підтвердив факт того, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають приблизно з 2007 року, жили за вищевказаною адресою дуже давно, він їх давно не бачив.

Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-12 копія свідоцтва про право власності, копія витягу про реєстрацію права власності, копія свідоцтва про право на спадщину за законом).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, у вищевказаному будинку зареєстровані також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13 копія довідки).

У матеріалах справи міститься Акт від 14.06.2022 (а.с.14), складений мешканцями сусідніх будинків по АДРЕСА_1 , посвідчений головою квартального комітету №5 Нетис М.М., із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають з 2008 року по теперішній час.

Таким чином вбачається, що відповідачі не проживають і не приймають участі в утриманні будинку, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставляться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишаються зареєстрованими за вказаною адресою.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Наявність реєстрації відповідачів у будинку за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважності причин непроживання відповідачів в даному будинку у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачами з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, тому оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рахунок відшкодування витарт по сплаті судового збору 992 (дев`ятсот девяносто дві) гривні 40 коп., а саме по 330 (триста тридцять) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко