г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4400/21
Номер провадження 2/213/365/22
З а о ч н е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2022 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
секретар судового засідання - Куропятник І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань №14/, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №213/4400/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину, за відсутністю сторін ,-
Короткий зміст позовних вимог.
Процесуальні дії у справі.
24.11.2021 позовна заява надійшла до суду.
16.12.2021 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місяця проживання відповідача.
17.12.2021 позовна заява залишена без руху.
18.02.2022 позивачем подано уточнену позовну заяву.
Ухвалою від 23.02.2022 провадження у справі відкрито та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.
Позивач у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлення також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, але в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань від нього не надходило, правом на надання відзиву не скористався.
За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280-282 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом.
ОСОБА_2 вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного їй покарання звільнено, якщо вона протягом іспитового строку 1(один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки, передбачені пп.1,2 ч.1, п.2, ч.3 ст.76 КК України /а.с.5-6/.
У зазначеному кримінальному провадженні позивач була потерпілою. Цивільний позов нею не було заявлено. Вирок набрав законної сили 12 жовтня 2021 року.
Як зазначено у вироку суду, обвинувачена ОСОБА_2 надала письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката Косенко Н.М., щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, розглядом обвинувального акта у суді у спрощеному порядку, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Тобто, наявність вини відповідача в заподіянні позивачу матеріальної шкоди підтверджується вироком суду, який набрав законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
Зміст спірних правовідносин.
Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування потерпілій особі шкоди, завданої майну фізичної особи, та відшкодування моральної шкоди.
Норми права, які застосовує суд.
Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Нормою ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як роз`яснив Пленум, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Висновок суду.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому, суд враховує тривалий період неповернення відповідачем коштів, якими вона заволоділа, вчинивши крадіжку, невжиття нею жодних дій щодо вибачення, ані під час досудового розслідування, ані під час розгляду кримінального провадження, ані після набрання обвинувальним вироком законної сили.
Позивач змушена переносити моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв`язків, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, і що у своїй сукупності вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яким визнана презумпція моральної шкоди, тобто відповідно до позиції ЄСПЛ, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Таким чином, суд вважає, що наданими стороною позивача доказами підтверджується причинний зв`язок між шкодою, заподіяною відповідачем вчиненням кримінального правопорушення, та заподіянням позивачу моральної шкоди.
При цьому, суд враховує, що відповідач доказів відсутності його вини у заподіянні позивачу моральної шкоди суду не надав, правом на подання відзиву не скористався.
За таких обставин, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає співмірною моральним стражданням позивача суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень та 5 000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Новоселівка; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП в ході розгляду справи не встановлено.
Повне судове рішення складено 20 вересня 2022 року.
Головуючий суддя В.В. Попов