Справа № 727/6832/22
Провадження № 2/727/1538/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Макогон А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці Чернівецькій області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

Описова частинами

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.09.2011 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із позивачем за місцем його фактичного проживання - АДРЕСА_1 .

Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, різні погляди на життя і часто виникали сварки. З вини обох сторін сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна немає.

Після припинення фактичних шлюбних відносин за усною згодою відповідача, дитина залишається проживати разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач самоусунулась від участі у житті дитини, не цікавиться нею, не утримує її та не бере участі у її вихованні, займається виключно своїм особистим життям.

Позивач проживає у приватному будинку, дитина забезпечена всім належним для проживання, одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками. У дитини є окрема кімната.

Дитина знаходиться на утриманні позивача, він сина виховує самостійно. Для оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним із батьків, необхідно оформлення документів, для чого він звернувся до суду із вимогою про встановлення факту самостійного виховання дитини.

На підставі викладеного позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, а також встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

15.08.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі 727/6832/22 та призначено справу до розгляду.

19.08.2022 року позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя позивача з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. З метою оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину просив встановити факт.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.09.2011 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1511. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , прізвище дружини - ОСОБА_5 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.11.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №3281. Батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Згідно з копією довідки №7726- від 09.08.2022 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією довідки №7726- від 09.08.2022 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені.

Таким чином, судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та він не бажає примирення з відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту, що ОСОБА_1 самостійно виховує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, як встановлено судом, що у зареєстрованому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває на теперішній час на утримані батька. Однак, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, та переміщення заявника і його дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для використання його права на отримання допомоги на дитину, а також те, що встановлення вказаного факту не породжує спір про право, суд вважає, що вимогу ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо залишення проживання разом із батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати із батьком. Вихованням дитини займається батько.

З матеріалів справи убачається про відсутність існування між колишнім подружжям конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено відсутність спору між батьками щодо залишення проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , та не суперечитиме інтересам дитини, суд вважає позовні вимоги в частині залишення проживання разом із батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 43818028-1 від 10.08.2022 про сплату судового збору у сумі 1984,80 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 992,40 грн., а 50 відсотків судового збору у сумі 992,40 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 29, 31 ЦК УКраїни, ст. 109, 112, 141, 160, 161 СК УКраїни, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1511.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Ю.О.Калмикова