Справа №333/7540/21
Пр. №2/333/1300/22
10 серпня 2022 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 січня 1960 року Запорізьке обласне управління МВС УРСР на підставі розпорядження керівництва управління, видало її батькові, ОСОБА_7 , ордер № 12 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , яка в подальшому була перейменована та отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (на сьогодні ОСОБА_8 ). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Станом на сьогодні у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідач, ОСОБА_3 , який зареєстрований у квартирі, не проживає у ній з 2010 року. Із зазначеного часу відповідач вказаною квартирою не користується, участі у витратах з утримання квартири та оплати комунальних платежів не бере. Теперішнє місце перебування відповідача позивачеві невідоме, зв`язки вони не підтримують. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1 звернулася до КП «Наше місто» задля переоформлення на своє ім`я особового рахунку. Проте, у такому переоформленні їй було відмовлено через те, що для цього необхідна згода усіх осіб, які зареєстровані у квартирі. З 2010 року відповідач квартирою не користується, участі у витратах з її утримання та оплати комунальних платежів не бере.
Позивач та треті особи, перешкод у користуванні квартирою відповідачеві не чинили. Він добровільно виїхав з житла і з цього часу ним не користується, його особистих речей у квартирі не має, що свідчить про втрату його інтересу до квартири як до місця свого проживання. У той же відповідач залишився зареєстрованим у квартирі, що унеможливлює оформити позивачці особовий рахунок та переукласти договір найму квартири. 04 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 24 січня 2022 року. 24 січня 2022 року, у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладене і призначене на 02 березня 2022 року. 02 березня 2022 року судове засідання відкладено через збройну агресію російської федерації і призначене на 10 серпня 2022 року.
Позивачка та її представник, адвокат Кравченко О.В., яка діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного вище, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке.
05 січня 1960 року Запорізьке обласне управління МВС УРСР на підставі розпорядження керівництва управління, видало батькові позивача, ОСОБА_7 , ордер № 12 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих м. Запоріжжя від 01.09.1960 № 453 «Про найменування вулиць селища Мирний» другу вулицю, яка розташована паралельно центральної вулиці вирішено назвати « АДРЕСА_2 » (на сьогодні Музична).
Згідно із довідкою № 135, виданою ЖЕД № 53 м. Запоріжжя 26.11.2009, у квартирі АДРЕСА_2 станом на 26.11.2009 зареєстровані шість осіб: наймач, ОСОБА_7 , його дочка, ОСОБА_9 , його син, ОСОБА_3 , та його внуки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
ОСОБА_10 , який також був зареєстрований у вказаній квартирі, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна 08.07.2008, актовий запис № 02 поновлено.
Відповідно до копії особового рахунку № НОМЕР_2 , що відкритий у КП «Наше місто» на ім`я ОСОБА_7 , квартира АДРЕСА_3 належить Територіальній громаді міста Запоріжжя; площа кімнати 22,70 кв.м., кількість кімнат 3, кількість осіб 7.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30.08.2021, актовий запис № 2099.
Відповідач, ОСОБА_3 , з 2010 року у квартирі не проживає. Із зазначеного часу відповідач вказаною квартирою не користується, участі у витратах з утримання квартири та оплати комунальних платежів не бере. Теперішнє місце перебування відповідача позивачеві невідоме, зв`язки вони не підтримують.
Факт безперервної відсутності відповідача у квартирі протягом зазначеного часу підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_11 , пояснила суду, що є сусідкою позивачки. Проживає будинку АДРЕСА_2 . Знає ОСОБА_3 та стверджує, що він за адресою АДРЕСА_4 не проживає більше 10 років.
Свідок ОСОБА_13 , є сусідкою ОСОБА_1 , з родиною якої спілкується, що найменше декілька разів щотижня. Засвідчила, що особисто знає ОСОБА_3 та повідомила, що він за адресою АДРЕСА_4 не проживає і не з`являвся з 2010 року.
Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулася до КП «Наше місто» задля переоформлення на своє ім`я особового рахунку. Проте, у такому переоформленні їй було відмовлено через те, що для цього необхідна згода усіх осіб, які зареєстровані у квартирі.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
Відповідно до положень ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Зазначений вище 6-ти місячний строк є преклюзивним, тобто із його закінченням право користування жилим приміщенням в особи припиняється.
Аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за наявності двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. При цьому початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Важливим також є встановлення дійсного наміру особи ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, зняття з реєстрації місця проживання є наслідком відповідного судового рішення, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд установив, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_4 з 2010 року, відтак право користування квартирою у нього припинилося. Водночас поважних причин відсутності ОСОБА_3 за адресою місця проживання не встановлено.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач надав суду належні та допустимі докази відсутності відповідача у квартирі протягом тривалого строку. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог.
Відповідач, незважаючи на те, що втратив право користування квартирою, на час розгляду справи по суті продовжує бути зареєстрованим у ній, але жодних витрат на її утримання не несе, що свідчить про втрату його інтересу до квартири як до місця свого проживання. У той же відповідач залишився зареєстрованим у квартирі, що унеможливлює оформити позивачці особовий рахунок та переукласти договір найму квартири.
За таких обставин, суд доходить висновку, що право позивача на користування квартирою порушене відповідачем, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 908,00 гривень.
Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280, 282, 288, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, який втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне рішення суду складено 10 серпня 2022 року.
Суддя Ю.Р. Піх