П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 серпня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2022 року (у складі судді Шумило Н.Б.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у листопаді 2021 р.

Просила розірвати шлюб, укладений між нею і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 18.10.1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради за актовим записом № 605, засвідчений свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

На обґрунтування позовних вимог указала, що між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб, однак протягом останніх років їх сімейне життя із відповідачем поступово погіршувалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Їх стосунки тривалий час мають негативний характер, у подружжя відсутнє нормальне спілкування, оскільки через різні характери та погляди на життя між ними постійно виникають конфлікти та суперечки. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, примирення вважає неможливеим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їх взаємним інтересам.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2022 р. позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 18.10.1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 605.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що неповідомлення відповідача про розгляд справи позбавило його можливості надати суду свої пояснення і докази, які мають істотне значення для вирішення справи, а також можливості надати суду заперечення проти позову.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Узагальнені заперечення зводяться до безпідставності та надуманості доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що у сторін є неповнолітня дитина, шлюбні відносини припинені, примирення та подальше спільне життя неможливе та суперечитиме взаємним інтересам сторін. Крім того, судом надавався сторонам строк для примирення, проте як убачається із матеріалів справи за наданий час, сімейні відносини між сторонами не налагодились, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що подала письмову заяву.

Фактичні взаємин подружжя, дійсні причини позову, категорична позиція позивача щодо розірвання шлюбу свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів і перспектив налагодження стосунків немає.

Це дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружились 18.10.1997 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 605. Прізвища після одруження: чоловіка - « ОСОБА_5 », дружини - « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 18 жовтня 1997 р. (а.с.4).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.08.2002 р. убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , а згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.07.2009 р., ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , їх батьками записані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.14,15).

Згідно з положеннями ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 111, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства; з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і є недостатніми для його скасування.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що суд не повідомляв відповідача про час і місце розгляду справи, що порушило його процесуальні права, однак такий довід не відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам.

Із матеріалів справи видно, що абсолютна вся судова кореспонденція, яка надсилалася на адресу відповідача поверталася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28, 36, 37, 45, 57, 58, 59, 72), також відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади (а.с.33, 66 на судове засідання, яке відбулося 09.06.2022 р.). Також відповідач безпосередньо в суді першої інстанції повідомлявся про судове засідання, яке було призначено на 10.03.2022 р. (а.с.41).

Тобто, суд першої інстанції виконав свій обов`язок із належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, а те, що відповідач не з`являвся на поштове відділення, щоб отримати відповідну судову кореспонденцію, вини суду не має, це виключно відповідальність відповідача. Тим паче, він знав про судове провадження, оскільки подавав заяви про відкладення розгляду справи (а.с.38,46).

Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції були вжиті всі належні процесуальні заходи задля забезпечення участі відповідача у судовому засіданні, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є надуманими, оскільки відповідач знав про судове провадження, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подавав клопотання про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення.

Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Позивач у суді першої інстанції указала, що шлюб зберігати не бажає.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно доцільності або недоцільності розірвання шлюбу, можливості збереження сім`ї, однак у суді першої інстанції відповідач подавав клопотання про надання подружжю строк на примирення (а.с.51) і судом першої інстанції ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 квітня 2022 р. указане клопотання було задоволено та надано сторонам строк на примирення (а.с.53-54), однак сторони так і не примирилися.

Із огляду на категоричне небажання позивача примирятися, і на те, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить доводів стосовно наявності можливості задля збереження сім`ї, колегія суддів вважає, що шлюб розірвано цілком правомірно, а судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини справи та належні до застосування норми матеріального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, для скасування судового рішення.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів суду наявність можливостей для збереження шлюбних відносин, своє бажання зберегти повноцінну родину та докласти максимум зусиль для збереження сім`ї.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 26 серпня 2022 р.

Судді: