Житомирський апеляційний суд
Справа №295/232/20 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/232/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області в особі територіального підрозділу Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2021 року, ухвалене суддею Драчем Ю.І.

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 06 грудня 2019 року ОСОБА_2 , який керував автомобілем ДЕУ ЛАНОС, зупинили працівники Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, витягли з автомобіля, застосували насилля та спецзасоби, затримали поклавши в кайданках на землю, пояснивши, що підставою для затримання є ухвала слідчого судді про проведення обшуку. Згодом, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача, останньому довелося викликати швидку допомогу, лікарі якої прийшли до висновку про необхідність госпіталізації, однак працівники поліції перешкоджали цьому. Після проведення обшуку, ОСОБА_1 було доставлено у супроводі поліцейських до лікарні та після огляду доставлено до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області де утримували до 19 год. 42 хв. і лише після вказаних подій почали складати протокол затримання у порядку статті 208 КПК України. Таким чином мав місце факт незаконного затримання позивача, що було встановлено ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2019.

З урахуванням вищевикладеного позивач просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області в рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання є Єдиного казначейського рахунку на свою користь 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна неправомірними діями органу досудового розслідування, а також понесені судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 25 січня 2022 року, позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди 50000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Житомирській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд неправильно застосував положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду». При цьому посилання суду першої інстанції, що незаконність дій працівників поліції була встановлена ухвалою Богунського райсуду м. Житомира від 11.12.2019 у справі №295/18089, якою визнано затримання позивача незаконним, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку позивачем оскаржувались процесуальні рішення слідчого та прокурора і які були скасовані лише з процесуальних підстав. Отже оскарження позивачем дій слідчого та незгода позивача з прийняттям посадовою собою ГУНП в Житомирській області рішення про затримання, яке ним було оскаржено в порядку, передбаченому КПК України, не свідчить про наявність безспірних правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що судом неправильно визначено розмір моральної шкоди за перебування позивача під слідством та судом.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2019 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_1 (а.с.14) та 06.12.2019 року проведено обшук автомобіля, що вбачається з протоколу обшуку (а.с.16-19).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.12.2019 року вбачається, що 06.12.2019 року о 19 год. 42 хв. в приміщенні кабінету 51 СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, фактичний час затримання 12 год. 10 хв. 06.12.2019, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-21).

З відповіді на адвокатський запит № 1447 від 16.12.2019 року виданого КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради вбачається, що гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 , був доставлений каретою ШД в травмпункт 06.12.2019 о 15.15 год. Пацієнт консультований лікарем-хірургом ОСОБА_4 . Встановлено діагноз: забій грудної клітки справа; забій м`яких тканин, садна обличчя.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2019 року визнано затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без ухвали слідчого судді незаконним. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., за місцем проживання, на строк два місяці без застосування електронних засобів контролю (а.с.78-80).

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В. від 29.01.2021 року кримінальне провадження № 0005148 від 06.12.2019 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

З пояснень представника позивача під час апеляційного розгляду було встановлено, що вказана ухвала судді була скасована і на даний час вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Так, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон).

Відповідно до вимог ст.1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність»; «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Стаття 2 Закону передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвали про закриття кримінального провадження.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом враховується, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під судом та слідством, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто, суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставин спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції належним чином визначився із характером спірних правовідносин, вірно встановив наявність під став для відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок його незаконного затримання без ухвали слідчого судді.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не врахував скасування ухвали суду про закриття кримінального провадження, глибину, характер та обсяг завданих ОСОБА_1 моральних страждань, а також засади розумності, виваженості і справедливості, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення даного позову про відшкодування за рахунок держави моральної шкоди саме у розмірі 50000,00 грн.

Враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди саме в розмірі 50000,00 грн. через незаконне затриманням без ухвали слідчого судді, продовження перебування позивача під слідством та судом, оскільки кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 перебуває на розгляді в Богунському райсуді м. Житомира, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявності підстав для зменшення розміру моральної шкоди з 50000,00 грн. до 3000,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково, рішення Корольовського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2021 року змінити, зменшивши розмір шкоди з 50000,00 грн. до 3000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2022 року.

Головуючий Судді