Провадження № 2/750/331/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Петрушанка В.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради про відшкодування моральної шкоди,

треті особи: ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, в якому просить стягнути 200000 грн. у відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень у дорожньо-транспортній пригоді.

Обґрунтовано позов тим, що 11 липня 2016 року близько 16 год. 20 хв. по вул. Шевченка в районі будинку № 83-а в м. Чернігові трапилася ДТП за участю автомобіля карети швидкої медичної допомоги «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 (працівника Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради), який, рухаючись по вул. Шевченка зі сторони вул. Рокоссовського в бік вул. О. Молодчого, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 . У результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений до реанімаційного відділення Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради, де після надання медичної допомоги перебував на лікуванні та в подальшому був госпіталізований до неврологічного відділення на стаціонарне лікування. За вказаним фактом слідчим слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006575 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини ДТП підтверджуються матеріалами кримінального провадження та постановою про закриття кримінального провадження від 20 квітня 2020 року. На час ДТП автомобіль карети швидкої медичної допомоги «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , був забезпечений на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/8180544) від 26 червня 2016 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Після розслідування вказаного страхового випадку Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодувало позивачу шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в сумі 26100 грн., моральну шкоду в сумі 1305 грн.; витрати на лікування в сумі 19449 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 972 грн. 48 коп. Тобто, позивачу на даний час Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодовано в повному обсязі матеріальну (майнову) шкоду та частково в межах, визначених страховими лімітами, моральну шкоду в сумі 2227 грн. 48 коп. Оскільки ОСОБА_3 на час ДТП був працівником Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, який у подальшому реформований у Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, то саме відповідач має відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну в результаті ушкодження здоров`я від отриманих травм в ДТП, яка у повному обсязі не була компенсована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в силу договору та спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували свідоме бажання позивача отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки, як і не встановлено, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили. Загальний розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 202227 грн. 48 коп., оскільки саме вказана сума коштів могла б хоча б якоюсь мірою компенсувати біль та страждання, які довелося пережити позивачу одразу після ДТП та доводиться переживати і зараз. У момент ДТП діяла механічна сила, в результаті якої позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з багатоуламковими переломами скроневої, тім`яної, потилочної кісток справа, забоєм головного мозку, травматичним субархноідальним крововиливом, підшкірними гематомами правих скронево та біля вушної ділянок; закритої травми грудної клітки з переломами 2, 4, 5, 6 ребер ліворуч, тіла лівої лопатки, гематоми в області кута лівої лопатки ускладненої лівобічним пневмогідротораксом; гематоми лівого плеча, перелома суглобового відростка лівої лопатки з незначним зміщенням та, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Позивач неодноразово знаходився на лікуванні. На час настання ДТП позивач мав ІІІ групу інвалідності з дитинства, однак після отриманих тілесних ушкоджень та пройденого курсу лікування стан здоров`я позивача погіршився і йому було призначено ІІ групу інвалідності та погоджено індивідуальну програму реабілітації. Працездатність позивача після отриманих ушкоджень зі слів медиків впала близько на 30%. Також, після наслідків події ДТП індивідуальна програма реабілітації у 2017 році позивачу, який продовжував реабілітацію та відновлення здоров`я, була призначена вперше. Протягом всього часу після ДТП позивач перебував на лікуванні і продовжує його дотепер, страждає від головного болю, у позивача знизилася пам`ять, з`явилася розсіяність, якої до ДТП не було ніколи, додатково з`явився такий симптом, як контузія - позивач став забудькуватим, плутає букви, які розпливаються в нього перед очима, позивач став дратівливим, у нього поганий сон та є відчуття неспокою і тривоги. Крім того, лікарі повідомили позивачу, що перелічені вище симптоми будуть проявлятися у нього ще досить довго після отриманих травм, а також кожного місяця позивач повинен з`являтися до лікаря-невролога на чергові огляди для вжиття відповідних заходів, спрямованих на відновлення здоров`я та подальші планові стаціонарні лікування. Наслідки тілесних ушкоджень, яких позивач зазнав у ДТП, є непоправними і будуть постійно проявлятися та відображатися на самопочутті і загальному стані здоров`я позивача в майбутньому, тобто супроводжуватимуть весь час. Також, не відомо, які ускладнення здоров`я чекають позивача надалі. Позивач переніс і фізичний біль, і емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, страху за своє життя та здоров`я. Окрім цього, наслідки ДТП потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання позивачем. Ситуація, в якій опинився позивач змусила його повністю змінити ритм життя, що додає особливих страждань та дискомфорту. Також, батьки позивача є пенсіонерами та потребують стороннього догляду і медичного лікування, зокрема, батько має інвалідність, потребує постійного стороннього догляду, оскільки не здатний до самообслуговування, однак позивач після наслідків ДТП отримав ІІ групу інвалідності і немає можливості належно забезпечити опікою та доглядом батьків, які цього потребують. Позивач не може продовжувати вести активний спосіб громадського життя, який існував до ДТП, потребує постійного спостереження за наслідками отриманих травм, реабілітації, відновлення свого здоров`я.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні та застосувати позовну давність. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди за обставин, що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Обставини, за яких сталася ДТП встановлені матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2016 року за № 0006575 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України. З постанови старшого слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 20 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0006575 вбачається, зокрема, що в діях водія автомобіля швидкої медичної допомоги марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у діях позивача вбачається невідповідність вимогам пунктів 3.2, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, а саме: велосипедист ОСОБА_2 , рухаючись велосипедом по вул. Шевченка зі сторони вул. Рокоссовського в напрямку вул. Академіка Павлова, перед початком зміни напрямку руху вліво не подав сигналу для інших водіїв витягнутою лівою рукою в бік, не зайняв крайнє ліве положення для здійснення маневру повороту ліворуч та перед початком перестроювання ліворуч не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасником дорожнього руху. Внаслідок чого позивач розпочав небезпечний маневр лівого повороту в безпосередній близькості перед рухаючимся ліворуч в попутному напрямку автомобілем марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого відбувся наїзд на велосипедиста. Дії велосипедиста ОСОБА_2 є умовою та причиною настання даної ДТП і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Кримінальне провадження № 0006575 закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 травня 2016 року № АІ/8180544, укладеного між Лікувально-профілактичним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, як страхувальником та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як страховиком. Полісом № АІ/8180544 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлений ліміт відповідальності на кожного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 200000 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування на суму 27405 грн. та розрахунку страхового відшкодування на суму 20422 грн. 08 коп. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в повному обсязі здійснило відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди. Позивач вказує, що від вказаної ДТП йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 200000 грн., однак ним не надано розрахунку розміру шкоди та не зазначено, з яких міркувань від виходив, визначаючи його, не надано жодного доказу, підтверджуючого факт завдання йому моральної шкоди. Крім того, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних у відзиві та зазначив, що шкода позивачу не підлягає відшкодуванню, оскільки завдана внаслідок його умислу.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що проти задоволення вимог позивача не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 0006575, суд встановив наступне.

11 червня 2016 року близько 16 год. 20 хв. по вул. Шевченка, в районі будинку № 83-а в м. Чернігові, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля карети швидкої медичної допомоги марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухаючись по вул. Шевченка зі сторони вул. Рокоссовського в бік вул. О. Молодчого, здійснив наїзд на велосипед вітчизняного виробництва марки «Минск», під керуванням ОСОБА_2 , який рухаючись в попутному з ним напрямку несподівано розпочав маневр лівого повороту. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради, де після медичного обстеження з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, закрита травма живота, був госпіталізований до відділення.

Відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2016 року за № 0006575 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (а.с.10).

Постановою старшого слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області Кондренка О.М. про закриття кримінального провадження від 20 квітня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006575 від 11 липня 2016 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях водія карети швидкої медичної допомоги ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (а.с. 11-15).

З постанови про закриття кримінального провадження від 20 квітня 2020 року, зокрема, вбачається, що відповідно до висновку експерта № 1148 від 04 листопада 2016 року ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. При цьому, саме дії ОСОБА_2 (невідповідність вимогам пункту 3.2, 10.1 ПДР) в даній дорожньо-транспортній пригоді мають причинний зв`язок з негативними наслідками для його здоров`я. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 16835 від 28 листопада 2019 року дії велосипедиста ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам пунктів 3.2, 9.2 (б), 9.3, 9.4, 10.2 та 10.4 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій велосипедиста ОСОБА_2 вимогам пункту 3.2, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. У діях водія автомобіля швидкої медичної допомоги «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Приймаючи до уваги покази учасників пригоди, аналізуючи дані висновків експертиз, в діяннях водія карети швидкої медичної допомоги ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_2 встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України. Але в даній дорожній обстановці у діях велосипедиста ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам пункту 3.2., 10.1., 10.4. ПДР. Дії велосипедиста ОСОБА_2 є умовою та причиною настання дорожньо-транспортної події і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14).

Власником транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 є ЛПЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 17).

ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП перебував у трудових відносинах з Лікувально-профілактичним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради та обіймав посаду водія автомобіля ШМД 2 класу (а.с. 127).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу № АІ/8180544 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 травня 2016 року, укладеного між Лікувально-профілактичним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, як страхувальником та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як страховиком. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 грн. (а.с. 16).

Позивач звертався до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявами про виплату страхового відшкодування (а.с. 132-134, 135-136).

Після розслідування вказаного страхового випадку Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодувало позивачу шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в сумі 26100 грн., моральну шкоду в сумі 1305 грн.; витрати на лікування в сумі 19449 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 972 грн. 48 коп. Загальна сума виплаченої позивачу моральної шкоди - 2227 грн. 48 коп., що підтверджується матеріалами страхової справи № 5757 (а.с. 19, 20, 114, 115, 116, 117).

Однак, позивач зазначає, що загальний розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 202227 грн. 48 коп. і вона у повному обсязі не була компенсована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в силу договору та спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, згідно із висновком експерта № 1148 від 04 листопада 2016 року в ОСОБА_2 малися тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з багато уламковим переломом скроневої, тім`яної, потиличної кісток справа, забоєм головного мозку, травматичним субарахноідальним крововиливом, підшкірними гематомами правих скроневої та біля вушної ділянок. Також у нього малася закрита травма грудної клітки з переломами 2, 4, 5, 6 ребер ліворуч, тіла лівої лопатки, гематомою в області кута лівої лопатки ускладненої лівобічним пневмогідротораксом; гематома лівого плеча. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів і по давності утворення можуть відповідати даті 11 липня 2016 року, як на це вказано в постанові про призначення експертизи. Весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. При лабораторному дослідженні крові та сечі на алкоголь, взятих 11 липня 2016 року у ОСОБА_2 при надходженні його до Чернігівської міської лікарні № 2 алкоголь не виявлено (а.с. 54-61).

З 11 липня 2016 року до 20 липня 2016 року позивач перебував у реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради. Зі слів медпрацівників КШД доставлений з місця ДТП. 15 липня 2016 року після стабілізації стану позивач був переведений до неврологічного відділення (а.с. 26, 27).

У період з 20 липня 2016 року до 08 серпня 2016 року позивач перебував на лікуванні в торакальному відділенні ЧОЛ з діагнозом поєднана краніо-торако-скелетна травма (в результаті ДТП) (а.с. 28).

24 січня 2017 року позивачу Чернігівською травматологічною міжрайонною медико-соціальною експертною комісією була вперше призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 91 (а.с. 29-30).

З 22 лютого 2017 року до 08 березня 2017 року позивач перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з діагнозом: стан відкритої, проникаючої ЧМТ (11.07.2016 ДТП) (а.с. 31, 32).

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що у період з 18 вересня 2017 року до 29 вересня 2017 року позивач перебував в стаціонарі в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з повним діагнозом: стан після відкритої проникаючої ЧМТ (ДТП 2016 року) (а.с. 33).

08 лютого 2018 року позивачу Чернігівською травматологічною міжрайонною медико-соціальною експертною комісією вдруге призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 217 (а.с. 34-35).

У період з 03 квітня 2018 року до 16 квітня 2018 року позивач також перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з діагнозом: наслідки відкритої, проникаючої ЧМТ (11 липня 2016 року ДТП) (а.с. 36, 37).

Окрім цього, з 24 вересня 2018 року до 05 жовтня 2018 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з діагнозом: проникаюча ЧМТ (11.07.2016 ДТП) (а.с. 38).

У період з 01 березня 2019 року до 14 березня 2019 року позивач проходив лікування у неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради в плановому порядку за направленням з діагнозом: наслідки відкритої, проникаючої ЧМТ (11 липня 2016 року ДТП) (а.с. 39).

З 02 жовтня 2019 року до 16 жовтня 2019 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради (наслідки відкритої, проникаючої ЧМТ (11.07.2016 ДТП) (а.с. 40).

Також, 19 березня 2020 року позивачу Чернігівською травматологічною міжрайонною медико-соціальною експертною комісією призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 384 (а.с. 41-42).

01 березня 2020 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 520977 (а.с. 43).

У період з 20 липня 2021 року до 06 серпня 2021 року позивач проходив лікування у неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради в плановому порядку за направленням (наслідки відкритої, проникаючої ЧМТ (11.07.2016 ДТП) (а.с. 44).

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина друга статті 1168 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою, другою, п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 Цивільного кодексу України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-108цс13, підтриманим у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2020 року в справі № 760/28302/18, від 23 березня 2020 року в справі № 373/1773/18-ц, від 20 листопада 2019 року в справі № 501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року в справі № 534/872/16-ц шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, в тому числі положення пункту 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України, яким передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд приходить до висновку, що обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу, яка в повному обсязі не компенсована страховою компанією в силу договору та закону, має бути покладено на відповідача.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд враховує засади розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку із ушкодженням здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень у ДТП поніс моральні страждання.

Хоча дії позивача були умовою та причиною настання дорожньо-транспортної події, однак завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована незалежно від вини особи, яка її завдала, що зазначено в пункті 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України.

Врахувавши всі обставини справи, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру та глибини фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, їх тривалості (позивач з 2016 року постійно проходить лікування за наслідками ДТП), а також враховує стан його здоров`я, наслідки завданої, у зв`язку з ДТП, шкоди для здоров`я позивача, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 60000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Посилання представника позивача на частину п`яту статті 1187 Цивільного кодексу України про те, що позивачу не підлягає відшкодуванню шкода, бо така завдана внаслідок умислу самого позивача, суд не може взяти до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження таких доказів не містять і під час досудового розслідування такі обставини встановлені не були.

Також, суд вважає за неможливе застосувати до вимог позивача позовну давність, адже згідно з пунктом 3 частини першої статті 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Селюх А.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 24 листопада 2021 року (а.с. 62).

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 08 грудня 2021 року підтверджується сплата позивачем адвокату Селюху А.В. 5000 грн. за послуги адвоката згідно договору про надання правничої допомоги від 24 листопада 2021 року (а.с. 65).

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи та те, що позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а відповідачем не заявлено про їх неспівмірність, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі в сумі 5000 грн.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_2 60000 грн. (шістдесят тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, 160, м. Чернігів; ідентифікаційний код 38510035.

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7-д, м. Київ; ідентифікаційний код 00034186.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя О.А. Маринченко