Справа № 523/4808/22
Провадження №2/523/3386/22
У Х В А Л А

"23" травня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , поштова адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (, юридична адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-б, 2-й під`їзд), Моторно (транспортного) страхового бюро України (, юридична адреса: 02000, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, а/с 272) про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимоги до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди, звернувся адвокат Тищенко Станіслав Юрійович.

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що 29.08.2018 року в Суворовському районі м. Одеси (об`їзна дорога) сталось ДТП за участю автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Deawoo Sens реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП позивач ОСОБА_1 отримав численні тілесні ушкодження, які за своєю сукупністю відносяться до середніх тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала кримінальна справа №523/506/20, за кримінальним провадженням № 0004183, правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 за фактом ДТП.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.11.2021 року кримінальне провадження № 0004183 від 30.08.2018 року закрито на підставі п.1.ч.2 ст. 284 КК України в зв`язку із закінченням строків давності (ч.1 ст. 49 КК України), тобто з нереабілітуючих підстав. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , грубо порушив п.2.3 «б», 12.1 главу 34, дорожню розмітку п.1.1. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. Досудовим розслідуванням встановлено, що незаконними діями відповідач, не дотримуючись правил дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем позивача.

За результатами Акту № 34 огляду МСЕК від 02.01.2019 року через отримані ушкодженні ОСОБА_3 , отримав інвалідність ІІ групи.

Представник зазначає, що станом на цей час на лікування та відновлення здоров`я позивачем було витрачено 55 644 грн. 17 коп. Відповідач частково компенсував позивача завдану шкоду у розмірі: 20 000 гривень. Моральна шкода не відшкодована. Сума страхового відшкодування за пошкодження автомобіля становить: 61 067 грн. 18 коп., власнику автомобіля ОСОБА_2 , - не відшкодована.

На підставі викладеного адвокат просить: стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі: 35 644 грн. 17 коп.; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_2 відшкодування збитків за пошкодження автомобіля у розмірі: 61 067 грн. 18 коп.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте подана позовна заява викладеним вимогам не відповідає.

У позові представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а відтак є таким, що звільнений від сплати судового збору, крім іншого позивачів звільнено від сплати судового збору на підставі п.6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Так, Законом України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.6.ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір») та особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п.9.ч.1.ст.5 цього Закону).

Позовна заява містить 3 позовні вимоги, а саме: 1. стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі: 35 644 грн. 17 коп.; 2. Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача ОСОБА_2 відшкодування збитків за пошкодження автомобіля у розмірі: 61 067 грн. 18 коп.; 3. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Тобто, позивачем ОСОБА_1 , серед іншого, заявлено вимогу щодо стягнення моральної шкоди, яка є вимогою майнового характеру, та посилання представника позивача, в даному випадку на звільнення від сплати судового збору з підстав передбачених п.9.ч.1.ст.5 цього Закону, спростовуються наданими до справи доказами, оскільки, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 722113 від 27.01.2021 року ОСОБА_1 , являється інвалідом ІІІ групи, яка в розумінні ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не є пільговою категорією.

Відповідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню у вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, слід розмежовувати відшкодування майнової шкоди (матеріальних збитків) та моральної шкоди. Позивачем, як вже зазначалось, серед іншого заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, тобто матеріально-правову вимогу про відшкодування моральної шкоди, а посилання представника позивача на звільнення від сплати судового збору не знайшли свого підтвердження, оскільки, ІІІ група інвалідності не віднесена до пільгової категорії громадян, що звільнені від сплати судового збору.

Пунктом 3 Постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а відтак, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру, що узгоджується з правовою позицією, викладено в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Крім того, суд звертає увагу позивачів, що заявлені ними вимоги про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнення моральної шкоди, внаслідок кримінального правопорушення не є тотожнім. Тому в силу п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору.

Крім іншого, суд звертає увагу позивачів та представника позивачів щодо позовних вимог, які визначені пунктом 1 та 2 позовних вимог щодо стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі: 35 644 грн. 17 коп., та 61 067 грн. 18 коп. Заявлені вимоги не є конкретизованими та зрозумілим, оскільки не зазначено критерій стягнення грошових коштів, чи це є солідарне стягнення з відповідачів, чи грошові суми позивач просить стягнути з кожного з відповідачів на свою користь в окремому порядку.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Отже, з урахуванням викладеного та відповідно до норм діючого законодавства, вимоги позовної заяви визначені в п.п.1 та 2 не є конкретизованими та максимально чіткими, що в цілому суперечить вимогам п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини.

Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто, в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Крім іншого, позовна заява містить вимогу щодо стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 , страхового відшкодування у розмірі: 61 067 грн. 18 коп., однак, до позовної заяви не надано доказів на підтвердження визначеного розміру страхового відшкодування, власнику пошкодженого автомобіля.

З даного приводу суд зазначає, що в силу положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.5 ст. 177 ЦПК України - позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, в супереч зазначеним положенням, позивачем не надано до позовної заяви всіх доказів, на які останній посилається, як на одну з підстав позовних вимог, що унеможливлює суд здійснити перевірку зазначених обставин.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1 необхідно надати платіжне доручення щодо сплати судового збору в розмірі: 5 000 гривень, за платіжними реквізитами розміщеними на офіційному веб-сайті Суворовського районного суду м. Одеси (веб-сайт: https://sv.od.court.gov.ua) або документи на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На виконання вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивачу ОСОБА_2 , необхідно надати докази на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідачів страхового відшкодування у розмірі: 61 067 грн. 18 коп. Та, на виконання п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України конкретизувати зміст позовних вимог, які визначені в п.1 та п.2 позовної заяви щодо відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» та Моторно (транспортного) страхового бюро України, а саме: зміст позовних вимог щодо кожного з них або про солідарне стягнення.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчиненого кримінального правопорушення - залишити без руху.

Встановити позивачам строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення їм копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

-надати платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі: 5 000 гривень, або надати докази на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір»;

-на виконання вимог п.4. ч.3 ЦПК України надати конкретизовані позовні вимоги щодо відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

-на виконання вимог п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України надати докази на підтвердження обставин позовних вимог.

Якщо позивач/позивачі, не усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві/позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про залишення заяви без руху щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: