ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5470/22 Справа № 211/3070/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання: Гладиш К.І.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та інтересів якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року, яке ухвалене суддею Сарат Н.О. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 березня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак А.М., звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Сити Голд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року роз`єднано позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої виступає адвокат Новак Артур Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Виділено в самостійне провадження позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишивши номер справи 211/3070/21 (Провадження № 2/211/2047/21).

Виділено в самостійне провадження позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Виділено в самостійне провадження позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна.

Виділено в самостійне провадження позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Виділені у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна; до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; передано до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду у порядку ст. 33 ЦПК України.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.07.2020 року за № 15054 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», заборгованості за договором 672922-А від 08.10.2019 року, за період з 06.01.2020 року по 11.03.2020 року, в сумі 11 121,75 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 481,54 коп.

01.03.2022 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак А.М., звернулася до суду із заявою про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат під час розгляду справи.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача адвоката Новака Артура Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі № 211/3070/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Павленко В.В., ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення. Також просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь позивачки понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в порядку, встановленому ЦПК України.

Зазначає, що, суд першої інстанції зробив помилкові висновки щодо недоведеності суми та факту понесених витрат на правову допомогу з боку позивачки.

Вказує, що до заяви було долучено Акт прийому-передачі виконаних робіт, проте суд спочатку погодився, що дійсно був наданий такий Акт, а потім вказав у оскаржуваній ухвалі про те, що не було надано детальний опис виконаних робіт та квитанції на підтвердження оплати послуг адвоката.

Також, зауважує, що, згідно Договору про надання правової допомоги № 45/21 від 12 березня 2021 року у позивачки є обов`язок сплатити вартість послуг адвоката і встановлена чітка дата такої сплати до 31 грудня 2022 року, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки адвоката Павленка В.В., надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 , від імені та інтересів якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак Артур Михайлович, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги, а також на те, що не було своєчасно надано всі докази на підтвердження понесених витрат, а отже підстав для стягнення витрат на правову допомогу - не вбачається, відтак, відсутні підстави і для прийняття додаткового рішення.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Згідно з частиною першою статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (частина третя статті 28 Правил адвокатської етики).

Чинним цивільним процесуальним законодавством визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Новак А.М., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат під час розгляду справи, надавши копію договору про надання правової допомоги № 45/21 від 12 березня 2021 року та Акт № 4 прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги № 45/21 від 12 березня 2021 року ( а.с. 177,178).

Із урахуванням зазначеного слід дійти висновку, що представником позивачки у визначеним процесуальним законом порядку порушено клопотання про вирішення питання щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу та надано відповідні докази, які підтверджують надання адвокатом правової допомоги, обсяг наданих послуг та їх вартість.

Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності наданих послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).

Угоди про надання правничої допомоги, зважаючи на зобов`язання, що виникають лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Проте, суд першої інстанції відмовляючи в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак Артур Михайлович, дійшов помилкового висновку про те, що представником позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки в матеріалах справи наявний Акт № 4 прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги № 45/21 від 12 березня 2021 року ( а.с. 178), зокрема, також, з зазначенням суми та порядку сплати позивачкою послуг адвоката.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів бере до уваги посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки щодо недоведеності суми та факту понесених витрат на правову допомогу з боку позивачки.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Мотивування суду першої інстанції про не ненадання суду детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки у разі узгодження сторонами договору розміру гонорару за надання правничої допомоги, детальний опис робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України не потрібен (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення питання щодо заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак Артур Михайлович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 211/3070/21, відбулось без з`ясування та оцінки усіх обставин, а тому ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на її користь понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в порядку, встановленому ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, то в силу ст.379 ЦПК України ухвалу слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та інтересів якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, задовольнити частково.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року скасувати та направити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новак Артур Михайлович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 211/3070/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: