Справа№938/654/21
Провадження № 2/938/31/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мартищук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом:

позивача№1: ОСОБА_1 ,

позивача№2: ОСОБА_2 ,

до відповідача: ОСОБА_3 ,

про поділ майна спільної часткової власності,

за участю:

від позивача №1: адвокат Лазоришин І.І.;

від позивача №2: не з`явився;

від відповідача: ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 ;

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховинського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна спільної часткової власності, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку та за ОСОБА_2 на 1/6 частку будинковолодіння, особовий рахунок № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання на 15.11.2021.

Ухвалою суду від 15.11.2021 було задоволено клопотання - представника позивача ОСОБА_5 , адвоката Лазоришина Івана Івановича про передачу справи для об`єднання з іншою справою. Цивільну справу №938/654/21, провадження № 2/938/213/21 передано судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Наталії Миронівні для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження зі справою №938/335/21, провадження №2/938/146/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_8 про визнання свідоцтва про право власності на 1/2 частину будинковолодіння незаконним та визнання права власності на частини будинковолодіння.

Ухвалою суду від 02.12.2021 (головуючий суддя Чекан Н.М.) відмовлено в об`єднанні цивільної справи №938/654/21, провадження № 2/938/213/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна спільної часткової власності з цивільною справою №938/335/21, провадження №2/938/146/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_8 про визнання свідоцтва про право власності на 1/2 частину будинковолодіння незаконним та визнання права власності на частини будинковолодіння, та повернено матеріали цивільної справи №938/654/21, провадження № 2/938/213/21 судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джусу Р.В. для продовження її розгляду.

Ухвалою суду від 09.12.2021 призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 13.01.2022.

У підготовчому засіданні 13.01.2022, за участю відповідача ОСОБА_3 , підготовче засідання було відкладено на 01.02.2022 у зв`язку із неявкою позивачів та представника відповідача.

Проте, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Джуса Р.В. в період із 01.02.2022 по 16.02.2022 підготовче засідання у справі №938/654/21, призначене на 01.02.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 17.02.2022 розгляд справи в підготовчому засіданні було призначено на 25.02.2022.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, ухвалою суду від 25.02.2022 підготовче засідання було відкладено на 07.04.2022.

Ухвалою від 07.04.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 29.04.2022.

В судове засідання 29.04.2022 з`явилися представник позивача №1 адвокат Лазоришин І.І., відповідач ОСОБА_9 та представник відповідача адвокат Бельмега М.В.

Позивач №2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №566, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подала.

У зв`язку із неявкою позивача №2 ОСОБА_2 , та за клопотанням представника позивача №1 адвоката Лазоришина І.І., розгляд справи в судовому засіданні було відкладено судом на 18.05.2022.

04.05.2022 ОСОБА_2 подала через канцелярію суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

10.05.2022 представник позивача№1 подав заяву про виправлення описки в позовній заяві, у якій зазначив, що в позовній заяві невірно зазначено особовий рахунок спірного будинковолодіння, а саме замість 123 невірно зазначено 129. Просив врахувати, що спірне будинковолодіння в с.Ільці, Верховинського району, значиться під №123.

В судове засідання 18.05.2022 учасники справи не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зокрема представник позивача, відповідач та представник відповідача були повідомлені про дату та час розгляду справи під розписку яка міститься в матеріалах справи.

Позивач №2 ОСОБА_2 повістку про виклик в судове засідання призначене на 18.05.2022 отримала 07.05.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак подала заяву про розгляд справи без її участі.

У зв`язку із неявкою учасників справи, розгляд справи було відкладено на 16.06.2022 та роз`яснено учасникам справи наслідки неявки в судове засідання без поважних причин.

В судове засідання 16.06.2022 учасники справи не з`явились.

Представник відповідача по справі ОСОБА_3 - адвокат Бельмега М.В. через канцелярію суду подав заяву (ВХ. N 1332/225 від 15.06.2022), в якій просив розгляд справи відкласти, у зв`язку з тим, що він зайнятий у судовому засіданні в Івано-Франківському міському суді. До заяви долучив витяг зі списку справ, призначених до розгляду у Івано-Франківському міському суді.

Інші учасники справи причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (N 68 0 та N 130 6)

У зв`язку із неявкою учасників справи та враховуючи клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 13.07.2022 та визнав явку учасників справи в судове засідання обов`язковою.

В судове засідання 13.07.2022 з`явились представник позивача №1 адвокат Лазоришин І.І., відповідач ОСОБА_3 та його представник-адвокат Бельмега М.В.

Відповідачем було долучено до справи копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно яких будинок під АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі рішення Виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 29.09.2004р.

Обґрунтовуючи необхідність долучення вказаних документів до матеріалів справи, відповідач зазначив, що в підготовчому засіданні представником позивача подавалось клопотання про витребування вказаних документів у відповідача, однак оскільки він погодився надати їх добровільно, відповідне клопотання представником позивача було відкликано. Однак надати такі документи раніше, він не мав можливості.

Представник позивача №1 також просив суд долучити вказані документи до справи та врахувати подану ним заяву про виправлення описки в позовній заяві щодо номеру спірного будинку. Зазначив, що будинок під АДРЕСА_3 . Однак при поданні позовної заяви він виходив з даних щодо номеру будинку, які зазначені у долученій до справи виписці з погосподарської книги, проте згідно наданого відповідачем свідоцтва, номер будинку під час оформлення на нього права власності, було змінено на №123.

Відповідач та представник відповідача не заперечили проти врахування заяви представника позивача№1 про виправлення описки в позовній заяві. Відповідач підтвердив, що дійсно це один і той же будинок, однак з невідомих йому причин, при реєстрації права власності було вказано номер будинку 123, а не 129.

В той же час, від позивача №2 не надходило до суду заяви про те, що вона просить визнати за нею право власності на 1/6 частку будинковолодіння, особовий рахунок № НОМЕР_2 а не АДРЕСА_4 . Також матеріали справи не містять документів, які б підтверджували повноваження адвоката Лазоришина І.І. на представництво інтересів позивача №2.

В судовому засіданні 13.07.2022 оголошувалась перерва до 29.07.2022 для надання відповідачу можливості подати рішення, яке слугувало підставою для оформлення права власності на спірний будинок.

В судових засіданнях 29.07.2022 та 18.08.2022 оголошувалась перерва у зв`язку із неявкою учасників справи.

В судове засідання 20.09.2022 з`явився представник позивача №1, відповідач та представник відповідача. Представник відповідача в наданих поясненнях зазначив, що у відповідача відсутнє рішення виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 29.09.2004 на підставі якого було оформлено право власності на спірний будинок АДРЕСА_5 . Поряд з тим, представник надав для огляду копію рішення виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 11.02.2003, про переоформлення будівельного паспорта, яке за клопотанням представника позивача було долучено до справи. Зокрема представник наполягав на його долученні до матеріалів справи, мотивуючи це тим, що про існування такого рішення він дізнався тільки під час судового засідання, та не мав можливості заявити про його долучення раніше.

В судовому засіданні представник позивача №1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити. Відповідач та представник відповідача, позовні вимоги заперечили, просили в позові відмовити. Також представником відповідача було подано докази понесення відповідачем витрат на правову допомогу, які він просив стягнути із позивачів.

В судовому засіданні 20.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 встановлено юридичний факт належності господарства АДРЕСА_6 , головою якого станом на 15.04.1991 була ОСОБА_10 , до колгоспного двору, а також визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину цього двору.

Згідно рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019 у справі №340/87/18, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що спільно проживав та вів господарство двору разом зі своєю матір`ю ОСОБА_11 .. Також спільно придбавали пиломатерали та інші будівельні матеріали протягом 1986-1989 років для будівництва житла, що господарську споруду господарства №128 переобладнав у житло, що побудував новий будинок, в який оселився зі своєю дружиною у 1992 році.

Зазначають, що відповідач зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_7 , який побудовано у 1992 році, площею 202,1 м.кв., та за будинком рахується земля площею 0,4693га. Членами цього двору крім ОСОБА_3 є його дружина, дочка та син. Вважають, що будинок власником якого є ОСОБА_3 , який побудовано у 1992 році та зареєстровано у Коломийському МБТІ в 2004 році, за цивільно-правових норм, які діяли станом на 15.04.1991 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 року, відносився до майна колгоспного двору №128 с.Ільці, а відтак, усі члени двору мають рівні частки, як у майні двору №128 так і у новостворкеному майні цього двору, особовий рахунок № НОМЕР_2 . (№129)

Вважають, що новостворене майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_8 , яке утворилося внаслідок придбання будівельних матеріалів членами двору для переобладнання господарської будівлі двору № НОМЕР_3 на житло та як наслідок побудовано нове житло, яке стало придатним для проживання в 1992 році. А тому все майно двору, в тому числі і новостворене, належить всім членам колгоспного двору в рівних частках, в тому числі неповнолітнім, які станом на 15.04.1991 були зареєстровані в колгоспному дворі № НОМЕР_3 , а саме ОСОБА_10 , яка була головою двору, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Оскільки, ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем майна, що належало або могло належати спадкодавцю ОСОБА_10 , а також будучи неповнолітньою, згідно вимог ст.123 ЦК УРСР, мала право на обов`язкову частку у майні колгоспного двору, а тому вона має право на 2/6 частки у майні колгоспного двору №128 або 1/3 частку майна, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Також, оскільки ОСОБА_2 народилася та 2003 року проживала у колгоспному дворі № НОМЕР_3 та постійно до дня смерті матері ОСОБА_10 допомагала матері своїми коштами та працею, а тому вона як член цього двору, має право на 1/6 частку майна цього двору, в тому числі і новоствореного під №129.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лазоришин І.І. додатково пояснив, що позовні вимоги його довіритильки ОСОБА_1 грунтуються на двох рішеннях суду, а саме рішенні Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019 у справі №340/87/18, та постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019.

Представник вважає, що докази зазначені у рішенні Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019, яке скасоване апеляційним судом, а саме покази надані ОСОБА_3 , є належними та допустимими, оскільки він повідомлявся про кримінальну відповідальність під час дачі таких показів.

Також представник посилається на те, що згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019., господарство №128 в АДРЕСА_1 було віднесено до колгоспного двору та визнано право власності на Ѕ частину якого за ОСОБА_3 . Його довірителька ОСОБА_5 , як член колгоспного двору № НОМЕР_3 , що на його думку підтверджується будинковою книгою, копія якої долучена до матеріалів справи, і яка не була предметом розгляду у справі №340/87/18, має право на 1/3 частку у майні колгоспного двору № НОМЕР_3 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_10 та як неповнолітній член двору, який має обов`язкову частку, до складу якого входить також житловий будинок АДРЕСА_5 . На переконання представника позивача, долучена до справи будинкова книга підтверджує, що позивачі також були членами колгоспного двору №128.

Зазначає, що згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 судом було встановлено, що ОСОБА_3 своїми коштами та працею брав участь у веденні спільного господарства разом із ОСОБА_11 в Колгоспі ім. Коцюбинського. ОСОБА_10 та йому відпускались лісоматеріали, на його імя відпускались дрова та в період 1986-1989 років ними придбавались будівельні матеріали. Також апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_11 було надано дозвіл на перебудову житлового будинку на своїй присадибній ділянці, а після завершення будівництва старий будинок підлягав знесенню, однак його знесено не було а відремонтовано і до переходу у 2004 році ОСОБА_3 у власний будинок, він разом із сім`єю та матір`ю, проживав у спірному (№128) домоволодінні.

На переконання представника позивача, реєстрація ОСОБА_3 виключно за собою, як одноосібним власником, права власності на будинок АДРЕСА_5 , порушило права його матері ОСОБА_11 .

Предствник вважає, що саме із 2019 року у його довірительки виникло право на частку у спірному майні, яке відноситься до колгоспного двору, оскільки саме у 2019 році Івано-Франківського апеляційного суду було віднесено господарство №128 до суспільної групи колгоспний двір.

Просить позов задовольнити.

Правова позиція відповідача.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та 15.11.2021 подав відзив на позов, яким позовні вимоги заперечив. Зазначив, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 по цивільній справі №340/87/18, в якій він ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 були сторонами, скасовано рішення Верховинського районного суду від 21.03.2019 та постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено, встановлено факт приналежності станом на 15.04.1991 господарства АДРЕСА_9 , головою якого була ОСОБА_10 до суспільної групи колгоспний двір, визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_9 . Постановою Верховного Суду від 10.02.2021, постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 суду залишена в силі. З наведеного вбачається, що рішеннями судів встановлено, що станом на 15.04.1991 двір №128 відносився до суспільної групи колгоспних дворів, членами двору на той час були лише ОСОБА_10 та він ОСОБА_3 і за ним визнано право власності на Ѕ частину будинковолодіння, а тому дані обставини згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи за участю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вважає, що посилання позивачів на будинкову книгу як на доказ, що підтверджує їх право на частку у майні колгоспного двору є безпідставним, оскільки сам факт реєстрації їх в будинку, згідно вимог ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, не відносить позивів до членів колгоспного двору, оскільки такими вважаються особи, які станом на 15.04.1991 проживали у дворі та своєю працею і коштами вели господарство двору, і такими на підставі постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 були мати ОСОБА_10 та він ОСОБА_3 . Крім того, записи зроблені в книзі не відповідають дійсності, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач та його представник надали усні пояснення в яких позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними. Представник відповідача додатково зазначив, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019, що набрало законної сили встановлено членів колгоспного двору і позивачі такими не являються, а тому права на частку у такому майні вони також не мають. Представник звернув увагу на те, що позивач звертався до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019, з тих підстав, що ОСОБА_2 було випадково виявлено будинкову книгу господарства, у якому проживала спадкодавець ОСОБА_10 . Однак судом було відмовлено у перегляді відповідної постанови за нововиявленими обстивинми, та суд вказав, про відсутність підстав для висновку про те, що якби відомості відображені у будинковій книзі були відомі особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.Просять в задоволенні позову відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до довідки від 23.02.2017 №22-18/270 виданої виконавчим комітетом Ільцівської сільської ради, бабуся ОСОБА_1 , ОСОБА_10 ,1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала одна у власному житловому будинку, який знаходиться в с.Ільці, присілок Флесівка, Верховинського району, Івано-Франківської області. Будинок побудований у 1950 році. Підставою для видачі довідки, слугувала погосподарська книга №2, особовий рахунок № НОМЕР_3 .

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_9 , вбачається, що до відповідного господарства були прописані зокрема ОСОБА_11 , як голова двору, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Відповідно до копії акту обстеження від 20.03.2017, складеного комісією Ільцівської сільської ради, у веденні особистого селянського господарства ОСОБА_11 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомагала дочка ОСОБА_2 1961 р.н., та внучка ОСОБА_5 , 1979 р.н., після того, як син ОСОБА_3 , 1958 р.н., перейшов жити у власний житловий будинок, який знаходиться поряд із житловим будинком ОСОБА_11 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 року у справі №340/87/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 10.02.2021 року, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , рішення Верховинського районного суду від 21 березня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт приналежності станом на 15 квітня 1991 року господарства АДРЕСА_9 головою якого була ОСОБА_10 до суспільної групи - колгоспний двір. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_9 .

Згідно виписки з погосподарської книги від 21.03.2017, ОСОБА_3 , як голова двору, разом із дружиною, дочкою та сином станом на 24.06.2016 року були зареєстровані в домогосподарстві за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яке знаходиться в АДРЕСА_9 . Загальна площа житлового будинку становить 202,1кв.м, житлова площа будинку 133,2. Будинок побудований у 1992 році. За домогосподарством рахується земельна ділянка площею 0,4693га.

Згідно копії рішення Виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 11.02.2003 на підставі заяви ОСОБА_11 від 07.02.2003 №15, було переоформлено будівельний паспорт на жилий будинок в с.Ільці, присілок Флесівка, з ОСОБА_11 на ОСОБА_3 по письмовій згоді.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2004 №4897176, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_9 , загальною площею 202,1кв.м, житлова площа 133,2кв.м. Підставою набуття права власності було рішення Виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 10.02.2004р.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права(пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із позовної заяви (із врахуванням заяви про виправлення описки), позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку будинковолодіння, особовий рахунок № НОМЕР_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 на 1/6 частку будинковолодіння, особовий рахунок № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі посилаються на те, що вказане будинковолодіння відноситься до майна колгоспного двору АДРЕСА_9 , а тому вони як члени колгоспного двору №128, які мають право на частку власності у цьому дворі, також мають право на частку у будинковолодінні особовий рахунок № НОМЕР_2 (№129), яке перебуває у власності відповідача.

На підтвердження обставин, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, позивачі представили суду наступні докази, а саме: рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019, постанову Верховного Суду від 10.02.2021, довідку Ільцівської сільської ради від 23.02.2017 №09.2-18/270, виписку з погосподарської книги від 21.03.2017 виданої Ільцівською сільською радою, ксерокопію Будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку на присілку Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, акт обстеження від 20.03.2017, складений комісією Ільцівської сільської ради в складі депутата М.Потяк, членів комісії Юряк С.Ю., ОСОБА_12 .

Суд звертає увагу на те, що в силу положень ст.13 ЦПК України, відповідна справа розглядається в межах заявлених позивачами вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 року у справі №340/87/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 10.02.2021 року, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , рішення Верховинського районного суду від 21 березня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт приналежності станом на 15 квітня 1991 року господарства АДРЕСА_9 головою якого була ОСОБА_10 до суспільної групи - колгоспний двір (а.с.13-18, 24-29).

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід звернути увагу на те, що вказана обставина не оспорюється учасниками справи, та саме позивачами долучено відповідні процесуальні рішення до справи в підтвердження того, що господарство №128 станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи - колгоспний двір.

Згаданою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.07.2019 року у справі №340/87/18 також визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_9 .

Зокрема, судом було встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року у господарстві за адресою прис. Флесівка. 1 в с. Ільці проживали та були зареєстровані ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як голова двору та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 її син. Апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_10 була членом колгоспу ім. Коцюбинського та станом на 15 квітня 1991 року являлась головою «колгоспного двору», а ОСОБА_13 являвся працездатним членом колгоспного двору.

Натомість частка ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , у майні колгоспного двору №128, апеляційним судом у вказаному рішенні не встановлювалась.

Суд звертає увагу на те, що позивачі обґрунтовуючи позовні вимоги вважають, що вони мають право на частку у майні колгоспного двору № НОМЕР_3 , а відтак у них автоматично виникає право власності на частку у будинковолодіння особовий рахунок № НОМЕР_2 (№129).

В той же час, жодних належних доказів у підтвердження вказаних обставин, позивачі суду не надають.

Долучена позивачами копія будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_9 , також не підтверджує вказаних обставин, та свідчить тільки про те, що до певного господарства були прописані зокрема ОСОБА_11 , як голова двору, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . Окрім того, книга не містить номеру будинку, якого вона стосується.

Суд також звертає увагу на те, що жодних вимог про визначення їх частки у майні колгоспного двору №128, в межах даного позову, позивачі не заявляють.

Також позивачами на надано суду належних доказів, які б підтверджували, що будинковолодіння АДРЕСА_8 .

Як встановлено судом, згідно виписки з погосподарської книги від 21.03.2017, ОСОБА_3 , як голова двору, разом із дружиною, дочкою та сином станом на 24.06.2016 року були зареєстровані в домогосподарстві за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яке знаходиться в АДРЕСА_9 . Загальна площа житлового будинку становить 202,1кв.м, житлова площа будинку 133,2. Будинок побудований у 1992 році.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2004 №4897176, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_9 , загальною площею 202,1кв.м, житлова площа 133,2кв.м. Підставою набуття права власності було рішення Виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 10.02.2004р.

Як зазначив відповідач, будинок АДРЕСА_7 про який йдеться у виписці із погосподарської книги та будинок АДРЕСА_5 , про який ідеться у свідоцтві та виписці, це один і той самий будинок, однак із невідомих для нього причин, при оформленні права власності , було вказано номе 123 а не 129.

Із наведених документів вбачається, що будинок було збудовано у 1992 році, а право власності на нього зареєстровано у 2004 році.

Доказів скасування права власності відповідача на вказаний будинок суду не надано.

Не надано позивачами також беззаперечних доказів того, що спірний житловий будинок АДРЕСА_10 , був збудований за рахунок придбання будівельних матеріалів членами двору.

Не підтверджує вказаної обставини і долучене до справи рішення Виконавчого комітету Ільцівської сільської ради від 11.02.2003, згідно якого на підставі заяви ОСОБА_11 від 07.02.2003 №15, було переоформлено будівельний паспорт на жилий будинок в с.Ільці, присілок Флесівка, з ОСОБА_11 на ОСОБА_3 по письмовій згоді. Зокрема із даного рішення не вбачається, якого саме будинку стосувався такий паспорт

Суд критично оцінює посилання позивачів на те, що спірний будинок власником якого є ОСОБА_3 , який побудовано у 1992 році, за цивільно-правових норм, які діяли станом на 15.04.1991 відносився до майна колгоспного двору №128.

Так, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

В той же час, як вбачається із наведених вище доказів, спірний будинок було збудовано у 1992 році, тобто після 15.04.1991року.

Не підтверджують у встановленому законом порядку належність житлового будинку АДРЕСА_10 , що є власністю відповідача, до майна колгоспного двору №128 , і долучені позивачем довідка Ільцівської сільської ради від 23.02.2017 №09.2-18/270, ксерокопію Будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку на присілку Флесівка Верховинського району Івано-Франківської області, акт обстеження від 20.03.2017, складений комісією Ільцівської сільської ради в складі депутата М.Потяк, членів комісії Юряк С.Ю., ОСОБА_12 .

Зокрема, згідно довідки від 23.02.2017 №09.2-18/270 виданої виконавчим комітетом Ільцівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_10 ,1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала одна у власному житловому будинку, який знаходиться в с.Ільці, присілок Флесівка, Верховинського району, Івано-Франківської області. Будинок побудований у 1950 році.

Тобто вказана довідка свідчить про те, що ОСОБА_10 проживала одна у житловому будинку, який знаходиться в с.Ільці, присілок Флесівка, Верховинського району, Івано-Франківської області, та який побудований у 1950 році. Довідка не містить жодних посилань на будинковолодіння АДРЕСА_10 , який збудовано у 1992 році, чи на те, що на території господарства де проживала ОСОБА_10 знаходився ще один житловий будинок.

Акт обстеження від 20.03.2017 (а.с. 23), складений комісією Ільцівської сільської ради, містить інформацію тільки про те, що у веденні особистого селянського господарства ОСОБА_11 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомагала дочка ОСОБА_2 1961 р.н., та внучка ОСОБА_5 , 1979 р.н.

На переконання суду, безпідставними є також посилання позивачів на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019, оскільки таке було скасоване судом апеляційної інстанції, та відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, таке не має приюдиційного значення.

Таким чином, позивачами, жодних належних та допустимих доказів про те, що будинковолодіння АДРЕСА_8 , а вони як члени колгоспного двору №128, мають право на 1/3 та 1/6 частку вказаного будинковолодіння, суду не представлено. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

А тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Разом з тим, суд зазначає, що така відмова в позові не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду із аналогічним предметом позову за наявності інших підстав підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, а тому судові витрати понесені позивачами у справі у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивачів.

Окрім того в судовому засіданні до закінчення судових дебатів представником відповідача подано заяву про стягнення із відповідачів 6000,00грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Як вбачається з наданих представником відповідача доказів, 02.12.2021 між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Бельмегою М.В. укладено Договір №29 про надання правової допомоги у Верховинському районному суді. На підстав вказаного договору було видано ордер на надання правничої допомоги, який знаходиться у матеріалах справи. В підтвердження надання відповідних послуг адвокатом, відповідачем долучено довідку про обсяг виконаних робіт та облік робочого часу. Факт оплати відповідачем наданих адвокатом послуг у справі №938/654/21 на сумі 6000,00грн, підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.12.2021 №5.

В судовому засіданні представник позивача №1, заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не заявив, просив вирішити питання їх розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд дійшов висновку про стягнення із позивачів на користь відповідача судові витрат на правничу допомогу у повному обсязі у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна спільної часткової власності шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку та за ОСОБА_2 на 1/6 частку будинковолодіння, особовий рахунок № НОМЕР_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Судові витрати понесені позивачами на сплату судового збору та послуг адвоката - залишити за позивачами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 3000,00грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 3000,00грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач №1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: присілок Флесівка, село Ільці, Верховинського району, Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Позивач №2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: присілок Флесівка село Ільці Верховинського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне рішення суду складено 29.09.2022.

Суддя Роман ДЖУС