Справа № 304/1520/22 Провадження № 2/304/282/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання - Галас Т.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1520/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що повністю відсторонилася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Свою позицію мотивує тим, що з 25 грудня 2003 року перебував з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, а саме донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2014 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю. Натомість діти як до розірвання шлюбу, так і до цього часу проживають разом з ним, перебувають на повному його утриманні та вихованні, оскільки їх мати практично відразу почала влаштовувати своє особисте життя. Вже 09 січня 2016 року відповідач уклала новий шлюб за кордоном - у Чеській Республіці, де почала постійно проживати, залишивши їх спільних дітей надалі проживати з ним. Після цього у відповідачки народилася ще одна дитина. Отже, відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, з дітьми не проживає та відповідно жодного обов`язку, який з цього випливає, не виконує, не проявляє материнської турботи щодо дітей, які протягом всіх цих років потребували такої, не піклується про їх фізичних та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, успіхами у навчанні та особистому житті. Донька та син з 10 січня 2019 року зареєстровані за його місцем проживання, де їм забезпечені всі належні умови для життя, розвитку, виховання та навчання. Крім цього, він вдруге одружився та у новому шлюбі має ще одного сина, а відтак був змушений звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей. З цього приводу Перечинським районним судом видано судовий наказ № 304/808/22 від 27 квітня 2022 року. На даний час донька вже є повнолітньою, вступила до навчального закладу, що також потребує його додаткових витрат. З огляду на наведене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітнього сина, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 17 серпня 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Крім цього, залучено орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Одночасно просив не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, оскільки перебуває за межами України, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення.

У підготовче судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області як органу опіки та піклування не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог та підтримує позицію, викладену у висновку органу та піклування Перечинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженому рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради від 02 вересня 2022 року № 149.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, а саме донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час досягла повноліття, та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11, 12).

Рішенням Перечинського районного суду від 07 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 25 грудня 2003 року, актовий запис № 58 розірвано; після розірвання шлюбу ОСОБА_7 залишено прізвище ОСОБА_8 ; дітей, а саме доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати при матері - ОСОБА_7 (а. с. 15-16).

Також встановлено, що 09 січня 2016 року у Чеській Республіці ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_10 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з перекладом на українську мову, бланковий № НОМЕР_1 (а. с. 7, 8, 9).

Крім цього встановлено, що діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від народження по теперішній час постійно проживають разом з батьком, де і зареєстровані, та з моменту розірвання шлюбу знаходяться на його повному утриманні та вихованні, що визнано і не оспорюється сторонами, а відтак на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню (а. с. 6, 13, 14).

Двадцять сьомого квітня 2022 року Перечинським районним судом Закарпатської області видано судовий наказ № 304/808/22 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дітей, а саме доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 квітня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 17).

Крім цього встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області від 02 вересня 2022 року № 149 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Перечинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав», в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканку АДРЕСА_3 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 30-32).

Із висновку органу опіки та піклування також вбачається, що мати ОСОБА_2 часто відсутня біля дитини, де вона не проявляла ніякої зацікавленості до сина: не цікавилася станом здоров`я, фізичним та розумовим, духовним розвитком, навчанням, не утримувала фінансово, не спілкувалася з сином (а. с. 30-32).

Так, відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі «M.S. v. Ukraine», заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, п. 100).

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 24 грудня 2020 року у справі № 676/3740/19 (провадження № 61-8098св20), від 28 липня 2021 року у справі № 225/134/20 (провадження № 61-18248св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 263/401/20 (провадження № 61-8118св21).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Як роз`яснено в п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд вважає, що її слід позбавити батьківських прав відносно останнього.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № від 12 серпня 2022 року позивачем сплачено 992,40 грн судового збору (а. с. 4).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8, ч. 1 ст. 10, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 155, 164 ч. 1 п. 2, 166 СК України, ст. 4, 12, 13, 141, 258-259, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області (89200 Закарпатська область Ужгородський район м. Перечин, пл. Народна, 16), про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2022 року.

Головуючий: Ганько І. І.