Провадження № 2/752/2665/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 серпня 2022 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.

за участю секретаря судових засідань Гладибороди Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелковий Денис Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелковий Денис Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, 10.10.2019 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Щелковим Денисом Михайловичем було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з позивача 56 624, 81 грн. Позивач, як на підставу для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, присилається на те, що з дня виникнення права вимоги і до дня вчинення оскаржуваного виконавчого напису у стягувача сплив строк, передбачений для його вчинення, а саме передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Крім того, позивач стверджує, що йому не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, як наслідок, відсутні підстави для безумовного визнання нотаріусом суми заборгованості як безспірна. Більш того, позивач вважає, що безумовною підставою для скасування виконавчого напису нотаріуса є обставина того, що останній вчинений на підставі кредитного договору, який не посвідчений в нотаріальному порядку, тобто нотаріусом не враховано судове рішення у справі № 826/20084/14, постановлене Київським апеляційним адміністративний судом 22.02.2017 року, яким визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року в даній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Стислий виклад позиції відповідача

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцезнаходженням відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду близька за змістом правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 10.10.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Щелковим Денисом Михайловичем було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути з боржника ОСОБА_1 , на користь сягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», яке набуло право звернення стягнення за Договором №006-Z/041687 Про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, укладеним між Публічним акціонерним товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , на підставі Договору №000123-а про відступлення прав вимоги від 12.06.2018 p., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет» від 12 червня 2018 року, та згідно з Випискою з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості від 03.09.2019 року (Договір №006-Z/041687 від 24.09.2012 року).

Відповідно до копії повідомлення щодо програми «Порозуміння +» вих № 9-244200/16813 від 07.11.2014 р., АТ «Банк «Фінанси і Кредит» повідомив позивача про наступне: 05.08.2011 роду між ВАТ «Банк "Фінанси та Кредит» та фізичною особою - ОСОБА_1 був укладений Договір № 006-2/041707. Станом на 07.11.2014 року сума загальної заборгованості позичальника перед Банкок за Кредитним договором складає 5 178,15 без врахування пені. У зв`язку з проведенням Банком заходів, направлених на реструктуризацію кредитної заборгованості та збільшення погашення заборгованості за кредитними договорами з 04 жовтня 20ІЗ року введена в дію «Програма реструктуризація кредитів позичальників АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - «Порозуміння».

Вказане свідчить про те, що станом на 07.11.2014 року Банку було відоме про своє порушене зобов`язальне право у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору.

Крім того, позивач посилається на те, що останньому на надсилалась вимога про погашення заборгованості за укладеним кредитом із детальним розрахунком всіх складових заборгованості.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18).

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з пунктом 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

У відповідності до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, суд без надання позивачем, відповідачем або третьої особи нотаріальної справи, позбавлений можливості перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім того, суд не може і підтвердити чи спростувати дійсно виконавчий напис вчинений на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально, оскільки сам кредитний договір або належним чином його копія до матеріалів справи не долучена.

Однак, за твердженням позивача, останній не отримував письмову вимогу про усунення порушень виниклих за кредитним договором укладеним з відповідачем.

На спростування зазначеного представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами направлення позивачу та отримання нею вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення позичальника.

За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору в суду відсутні, однак, за наявності таких би відомостей, у позивача існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача.

Крім того, як на підставу для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на те, що стягувачем був порушений строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, з чим суд погоджується, оскільки, як вбачається із копії повідомлення щодо програми «Порозуміння +» вих № 9-244200/16813 від 07.11.2014 р. станом на 07.11.2014 року позивач вже мав заборгованість перед банком за Кредитним договором, яка складала 5 178,15 грн., однак із заявою про вчинення виконавчого напису стягувач звернувся лише 10.10.2019 року, тобто поза трирічним строком, який встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню..

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн за подання позову немайнового характеру а тому, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелковий Денис Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 10.10.2019 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет» заборгованості в розмірі 56 624, 81 грн., зареєстрований в реєстрі за № 621.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», Код , адреса місцезнаходження: пр-т Голосіївський, 93, м. Київ, 03127.

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелковий Денис Михайлович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 26.08.2022р.

Суддя І. О. Ольшевська