ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4367/22 Справа № 202/1665/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкова М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни,

на рішення Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2021 року до Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 25.12.2007 року він та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 26.12.2007 року зазначене нерухоме майно було передано ними в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк». Відповідно до рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни № 29416575 від 26.04.2016 року право власності на земельну ділянку площею 0,1065 га, кадастровий номер :03:189:0029 та домоволодіння (літ. Ф-1-житловий будинок, літ. В-сарай, літ. Г-сарай, літ. Д, Е-убиральні, № 1-6-споруди, І, ІІ, ІІІ, ІV-замощення), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_3 . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25.10.2018 року по справі № 202/8096/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2019 року та постановою Верховного Суду від 04.02.2021 року, рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни № 29416575 від 26.04.2016 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на зазначене нерухоме майно було визнано незаконним та скасовано. Позивач відзначає, що в порушення пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, відповідачем не було належним чином перевірено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими вимогами та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема, заборону відчуження. Крім того, відповідачем вчинено реєстраційні дії на підставі рішення суду, яке відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, незаконним рішенням відповідача його було позбавлено права власності на належне йому нерухоме майно, що призвело до його моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн., а також сплачений судовий збір у сумі 1000 (одна тисяча) грн.

В апеляційній скарзі Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна просить скасувати рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року у цивільній справі №202/1665/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди. Стягнути з Позивача на користь Відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2250 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни на рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 25 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4343, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожний придбали по 1/2 частині домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4354, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожний придбали по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,1065 га, кадастровий номер :03:189:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності позивача на зазначене нерухоме майно було зареєстровано в установленому порядку.

26 грудня 2007 року між АКІБ Укрсиббанк, з однієї сторони, та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , з другої сторони, був укладений договір іпотеки № 11277732/11277415/11277583/11278370/11277496, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 5852, згідно з яким у забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами від 26 грудня 2007 року № , № 0, № 0, № 0, № 0 вищевказане домоволодіння разом із земельною ділянкою було передано в іпотеку банку.

14 січня 2008 року іпотеку було зареєстровано в державному реєстрі за № 6392505.

Згідно з рішенням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. № 29416575 від 26.04.2016 року право власності на земельну ділянку площею 0,1065 га, кадастровий номер :03:189:0029 та домоволодіння (літ. Ф-1-житловий будинок, літ. В-сарай, літ. Г-сарай, літ. Д, Е-убиральні, № 1-6-споруди, І, ІІ, ІІІ, ІV-замощення), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_3 .

Вказана реєстраційна дія була вчинена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. на підставі рішення Київського районного суду міста Сімферополя від 11 жовтня 2013 року у справі № 123/1947/13-ц, згідно з яким визнано недійним договір кредиту від 26 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», визнано недійсним договір іпотеки від 26 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за номером 5852, скасовано запис про іпотеку та обтяження нерухомого майна, а також визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 1065 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25.10.2018 року по справі № 202/8096/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2019 року та постановою Верховного Суду від 04.02.2021 року, рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни № 29416575 від 26.04.2016 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на зазначене нерухоме майно було визнано незаконним та скасовано.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив із того, що на момент вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. реєстраційних дій у державному реєстрі містився запис від 07 жовтня 2015 року про арешт усього майна ОСОБА_1 (номер запису 11513581, обтяжувач Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції), записи від 26 грудня 2007 року №№ 6321917, 6322100, 6322275 про заборону відчуження нерухомого майна - земельної ділянки по АДРЕСА_1 , запис від 28 грудня 2012 року № 13459475 про арешт усього майна ОСОБА_1 (обтяжувач Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції).

Крім того, рішення Київського районного суду міста Сімферополя від 11 жовтня 2013 року у справі № 123/1947/13-ц про визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Натомість за вказаним номером справи значиться ухвала суду від 04 квітня 2013 року про залишення цивільного позову без розгляду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення та дії приватного нотаріуса Щетілової О.В. щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 не відповідали чинному законодавству, оскільки на час вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. дій з державної реєстрації переходу прав власності на нерухоме майно діяла заборона відчуження земельної ділянки на підставі договору іпотеки від 26.12.2007 року, а також був чинним арешт майна позивача на підставі постанови державного виконавця від 21.12.2012 року, про що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містилися відповідні відомості.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що незважаючи на відсутність у відповідача умислу, прийнявши незаконне рішення про реєстрацію права власності на належне позивачу майно за ОСОБА_3 , приватний нотаріус Щетілова О.В. завдала позивачу моральні страждання, яку суд оцінив в розмірі 100000,00 грн., оскільки внаслідок своєї недбалості порушила право власності позивача, позбавивши його своєї власності, і тим самим, можливості виконувати цивільно-правові зобов`язання за рахунок цього майна, яке знаходилося в іпотеці банку.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, що встановлені цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, які пов`язані із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, яке подано відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, що подані учасниками справи або витребувані судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, від 31.03.1995р. № 4, роз`яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів зазначає, що для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що суд першої інстанції не звернув уваги, як на підставу для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

Диспозиція статті 27 Закону України «Про нотаріат», у якій передбачено можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності у діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості, не виключає необхідності встановлення решти складових правопорушення, за наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.

Таким чином, визнання рішення нотаріуса протиправним не свідчить про незаконні дії чи недбалість, та в даному випадку відповідач не несе відповідальність та не має виступати відповідачем за позовами про стягнення моральної шкоди.

Окрім того, основною умовою є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Проте, позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між рішенням відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування законодавства приватним нотаріусом, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення вимог щодо моральної шкоди, оскільки матеріалами справи завдана моральна шкода позивачу не підтверджена належними та допустимими доказами, за таких обставин позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною й не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що відносно дій нотаріуса відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, яким визнано дії приватного нотаріуса незаконними і встановлено причинно-наслідковий зв`язок між цими діями та заподіяною позивачу шкодою.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни підлягає задоволенню, а рішення Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року необхідно скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни судові витрати в розмірі 2250,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни - задовольнити.

Рішення Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року- скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни судові витрати в розмірі 2250,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова