Справа № 168/603/20
Провадження № 4-с/168/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Малюти А.В.,

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Стара Вижівка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів Прохорчука Сергія Федоровича, стягувач: акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Старовижівського районного суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Старовижівського ВДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Львів Прохорчука С.Ф. щодо відмови у скасуванні арешту з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», та повернення списаних з неї коштів, що належать ОСОБА_1 (пенсії та соціальних виплат) в розмірі 50 412,91 грн.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні державного виконавця Старовижівського ВДВС Прохорчука С.Ф. знаходиться відкрите щодо нього виконавче провадження №65200917 по примусовому виконанню виконавчого листа №б/н, виданого 20 січня 2021 року Старовижівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 121 884,56 грн. На підставі постанови державного виконавця Прохорчука С.Ф. від 20 квітня 2021 року був арештований належний йому картковий рахунок за картою, виданою АТ КБ «ПриватБанк», та списано 50 412,91 грн. Зазначає, що згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» на його картковий рахунок в період з 16 січня 2021 року по 08 червня 2022 року надходили лише виплати з Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком та соціальні виплати (субсидія). Проте, на звернення представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Поліщука В.А. до державного виконавця Прохорчука С.Ф. щодо скасування арешту з карткового рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» та повернення списаних коштів в розмірі 50 412,91 грн. за мінусом 10 % виконавчого збору, державним виконавцем Прохорчуком С.Ф. було відмовлено. Бо підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника відсутні. Хоча арештована карта є пенсійною та соціальною. Щодо повернення коштів, які були списані державним виконавцем за його вимогою та надійшли на депозитний рахунок відділу, державний виконавець зазначив, що відповідно до статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» вищезазначені кошти не є коштами, на які не може бути звернене стягнення. Скаржник ОСОБА_1 вважає, що відмовляючи у скасуванні арешту з карткового рахунку та накладення стягнення на його пенсійні та соціальні заощадження державний виконавець Прохорчук С.Ф. залишив його без засобів для існування. Тому просив визнати незаконною відмову державного виконавця Прохорчука С.Ф. у скасуванні арешту з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», та відмову в поверненні списаної з карткового рахунку пенсії та соціальних виплат. Крім цього просив зобов`язати державного виконавця Прохорчука С.Ф. скасувати арешт з належного йому карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», та повернути йому списану з даного карткового рахунку його пенсію за віком та соціальні виплати в розмірі 50 412,91 грн.

Ухвалою судді Старовижівського районного суду Волинської області скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 09 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду на 11.00.год. 16 серпня 2022 року.

У судовому засіданні 16 серпня 2022 року представник скаржника ОСОБА_1 підтримав скаргу з мотивів, наведених у ній. Просив суд її задовольнити.

В судове засідання, призначене на 30 серпня 2022 року, скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Поліщук В.А. не з`явилися. Адвокат Поліщук В.А. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просив визнати незаконною відмову державного виконавця Прохорчука С.Ф. у скасуванні арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», та відмову в поверненні списаної з карткового рахунку пенсії та соціальних виплат. Крім цього просив зобов`язати державного виконавця Прохорчука С.Ф. скасувати арешт належного йому карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», та повернути йому списану з даного карткового рахунку його пенсію за віком та соціальні виплати в розмірі 50 412,91 грн. за мінусом 10% виконавчого збору, тобто 38293,00 грн. Судові витрати просить залишити за скаржником.

Державний виконавець Старовижівського ВДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Львів Прохорчук С.Ф. в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення скарги заперечує. Вказав, що залишок коштів у ОСОБА_1 за мінусом 10% виконавчого збору від загальної суми стягнення на даний час становить 41 050,06 грн. Представник стягувача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду додаткові пояснення, в яких просить в задоволенні скарги відмовити за відсутності підстав для зняття арешту з рахунку боржника. Судове засідання провести без його участі. Посилається на те, що невиконання банком обов`язку повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та не повернення постанови виконавця без виконання в частині арешту коштів не є підставою для висновку про неправомірність дій державного виконавця. Крім цього вказав, що ані банк, ані боржник не надали документального підтвердження того, що арештований рахунок має спеціальний режим.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні державного виконавця Старовижівського ВДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Львів Прохорчука С.Ф. знаходиться відкрите щодо ОСОБА_1 виконавче провадження №65200917 по примусовому виконанню виконавчого листа №б/н, виданого 20 січня 2021 року Старовижівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 121 884,56 грн.

Судом встановлено, що в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Прохорчуком С.Ф. 20 квітня 2021 року була винесена постанова про арешт коштів боржника.

В порядку виконання вищезазначеної постанови державним виконавцем Прохорчуком С.Ф. був арештований картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та списано 50 412,91 грн.

23 червня 2022 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Поліщук В.А. звернувся до державного виконавця Прохорчука С.М. із заявою про скасування арешту з пенсійного рахунку ОСОБА_1 та повернення списаних коштів. Оскільки арештована карта ОСОБА_1 є пенсійною та соціальною. А в період часу з 16 січня 2021 року по 08 червня 2022 року на цю карту надходили лише кошти з Пенсійного фонду України у вигляді пенсії за віком та виплат соціального фонду, субсидії. Тобто кошти, які були списані з карти ОСОБА_1 є його пенсією за віком та субсидією (а.с.5).

У відповідь державний виконавець Прохорчук С.Ф. листом від 05 липня 2022 року № 3004 повідомив, що підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника від 20 квітня 2021 року відсутні. Щодо повернення коштів, які були ним списані, то згідно статті 73 Закону України «Про виконавче провадження, вони не є коштами, на які не може бути звернено стягнення (а.с.9).

Із виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 і додатковим рахункам договору № WFC4 від 23 червня 2014 року судом встановлено, що за період з 01 січня 2014 року по 16 червня 2022 року на картковий рахунок ОСОБА_1 надходили кошти Пенсійного фонду (пенсія) та Соціального фонду (субсидія). 08 червня 2022 року кошти в сумі 50 412,91 грн. списано з карткового рахунку як стягнення згідно виконавчого документу № б/н від 20 січня 2021 року (а.с.12-15).

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За приписами частин 1, 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто частина перша та друга статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Хоча частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту. Оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на пенсію також визначається Законом України «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати та інших доходів, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами коштів, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно до частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з вимогами частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на пенсію боржника лише в декількох випадках.

Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, які виплачують боржнику пенсію.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від пенсії боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання пенсії, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із пенсії, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на пенсію, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину пенсії, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають пенсійні та соціальні виплати боржника після здійснення утримань із них за виконавчим документом та понад встановлений законом розмір для відрахувань із пенсії, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання пенсію та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають пенсію боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчим документом та на усі кошти пенсійних виплат боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із таких виплат, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають пенсію, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із пенсії, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чого державний виконавець Прохорчук С.Ф. не зробив.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є пенсією і соціальними виплатами боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Таким чином, дії спрямовані на звернення стягнення, в тому числі на пенсію боржника не можуть та не повинні позбавляти боржника засобів до існування та можливості утримування його сім`ї.

Згідно з виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 і додатковим рахункам договору № WFC4 від 23 червня 2014 року за період з 01 січня 2014 року по 16 червня 2022 року на картковий рахунок ОСОБА_1 надходили виключно кошти Пенсійного фонду (пенсія) та Соціального фонду (субсидія).

Про ці обставини представник скаржника адвокат Поліщук В.А. повідомив державного виконавця 23.06.2022 року та надав докази на їх підтвердження.

Незважаючи на це, усупереч імперативним приписам статтей 68, 70 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Прохорчуком С.Ф. відмовлено у скасуванні арешту коштів, які знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», та поверненні списаних з неї коштів.

За таких обставин, за наявного арешту ОСОБА_1 позбавлений можливості використовувати пенсійні та соціальні виплати для забезпечення засобів до існування, які фактично повністю заблоковані навіть після здійснених утримань.

Наведене свідчить про те, що дії державного виконавця Прохорчука С.Ф. щодо арешту усіх коштів рахунку ОСОБА_1 та бездіяльність щодо його розблокування та повернення списаних коштів є неправомірними та протиправними.

Посилання представника стягувача АТ «Альфа-Банк» на те, що невиконання банком обов`язку повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та неповернення постанови виконавця без виконання в частині арешту коштів не є підставою для висновку про неправомірність дій державного виконавця та на те, що ані банк, ані боржник не надали документального підтвердження того, що арештований рахунок має спеціальний режим, суд вважає необгрунтованими. Що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного суду від 20 квітня 2022 року (справа № 756/8815/20, провадження № 14-218цс21). Тому посилання представника стягувача АТ «Альфа-Банк» з цих тверджень у своєму додатковому поясненні на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) є безпідставним.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Тобто виконавчий збір стягується в розмірі 10 % від загальної суми стягнення, а не виконавчого збору. Як зазначає у своїй заяві представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Поліщук В.А.

Тому скарга ОСОБА_1 в частині повернення списаних державним виконавцем коштів в сумі 38 293,00 грн. підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність визнати неправомірною відмову державного виконавця Старовижівського ВДВС Прохорчука С.Ф. щодо скасування арешту карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», та неправомірною відмову в поверненні списаних з нього коштів.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця Старовижівського ВДВС Прохорчука С.Ф. скасувати арешт грошових коштів, які є пенсією та соціальними виплатами (субсидією), на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 та повернути списані з даного рахунку кошти за мінусом 10% виконавчого збору від загальної суми стягнення. Що становить 41 050,06 грн.

В решті вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Клопотання представника скаржника адвоката Поліщука В.А. про залишення судових витрат за скаржником задовольнити.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-452 ЦПК України,

Законом України «Про виконавче провадження»,

суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів Прохорчука Сергія Федоровича, стягувач: акціонерне товариство «Альфа-Банк» - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів Прохорчука Сергія Федоровича щодо скасування арешту карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», та визнати протиправною відмову в поверненні списаних з нього коштів.

Зобов`язати державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів Прохорчука Сергія Федоровича скасувати арешт грошових коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Старовижівського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів Прохорчука Сергія Федоровича повернути списані з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , кошти в розмірі 41 050,06 (сорок одна тисяча п"ятдесят гривень 06 коп.) гривень. В решті вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати залишити за скаржником ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Малюта