Номер провадження: 22-ц/813/896/22
Справа № 501/1842/15-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 (третя особа - Чорноморська міська рада в особі органу опіки та піклування) про перерозподіл спадкового майна, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Пушкарського Д.В. 11 червня 2018 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Іллічівського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про перерозподіл спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- визнати право власності в рівних частках за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_1 на цю частину квартири;

- визнати право власності на 6/8 частини квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на 5/8 частин та право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину цієї квартири;

- визнати право власності відповідача ОСОБА_1 на 6/8 частини автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мікроавтобусу марки «Mersedes-BGenz 311CDI» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 припинив право власності ОСОБА_2 на 5/8 частин та право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину цих транспортних засобів;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 2/8 частини автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на 2/8 частини автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на 2/8 частини автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , водночас припинити право власності ОСОБА_1 на ці частки вказаних автомобілів;

- в зарахування загальних обов`язків по виплаті компенсації за частки в спадковому майні, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_3 , та визнати право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частку вказаної земельної ділянки;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину витрат на поховання ОСОБА_4 у розмірі 11237,91 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2465,00 грн. (а.с.2,3) та сплати послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн., на загальну суму 7456,00 грн. (т.3 а.с.33-38).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , в рівних частках. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 . Визнано право власності ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_2 . Припинено право власності ОСОБА_2 на 5/8 частин та ОСОБА_3 на 1/8 частину кв. АДРЕСА_2 . Визнано право власності ОСОБА_1 на автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; на мікроавтобус марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Припинено право власності ОСОБА_2 на 5/8 частин та право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину: автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 2/8 частини: автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Renault Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Припинено право власності ОСОБА_1 на 2/8 частки: автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Renault Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_4 , в якості компенсації боргу за отриману спадщину у розмірі 114 462,40 грн., яка складається з компенсації за виплачений кредит за договором №661/15-302 від 17 серпня 2007 у АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 93 718,40 грн., та за кредит №1/1105864 від 18 березня 2011 року, у ПАТ «Індекс-Банк» на суму 20644,00 грн. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину витрат на поховання ОСОБА_4 у розмірі 11 237,91 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 7 456,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким провести перерозподіл спадкового майна між спадкоємцями на підставі проведення судової товарознавчої експертизи з визначенням належної ринкової вартості майна, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , чим було позбавлено останнього можливості надати свої доводи та заперечення проти перерозподілу спадкового майна. Фактично ОСОБА_1 не заперечує проти проведення перерозподілу майна, однак не в тій формі, що викладені у позовній заяві та у оскаржуваному рішенні, оскільки в ньому відсутні посилання на висновок експерта або спеціаліста. Оскільки спадкова маса є значною, а для визначення її вартості необхідно мати спеціальні знання, для з`ясування обстави, що мають значення для справи, ОСОБА_1 вважав за необхідне проведення у справі комплексної судової оціночної-будівельної, оціночної земельної, товарознавчої експертизи з визначення вартості рухомого та нерухомого майна.

Сторони про розгляд справи на 30.08.2022 року були сповіщені належним чином.

26.08.2022 року від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 та її представника.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 23 жовтня 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина ОСОБА_3 (т.1 а.с.11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (т.2 а.с.4).

Відповідно до спадкової справи №361/2011 від 21 жовтня 2011 року (т.2 а.с.1-131), спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 , визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .. Мати померлого ОСОБА_5 відмовилась від частки своєї спадщини на користь сина померлого (свого онука) ОСОБА_1 . Після вказаного спадщина між спадкоємцями поділилась наступним чином: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/4 частині кожній, ОСОБА_1 1/2 частина.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на наступне майно: на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину кв. АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку № НОМЕР_6 , площею 0,121 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; на 1/2 частину кредитних зобов`язань по споживчим кредитом за договором №661/15-302 від 17 серпня 2007 у АКБ «Укрсоцбанк»; на 1/2 частину кредитних зобов`язань по кредитам за договором №1/1105864 від 18 березня 2011 року у ПАТ «ІНДЕКС-БАНК».

За змістом статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Встановивши, що після смерті ОСОБА_4 залишилось три спадкоємця першої черги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що частки власності в нерухомому майні спадкоємців склались наступним чином:

Квартира АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 5/8 частин, ОСОБА_3 1/8 частина, ОСОБА_1 1/4 частина.

Квартира АДРЕСА_2 : ОСОБА_2 5/8 частин, ОСОБА_3 1/8 частина, ОСОБА_1 - 1/4 частина.

Земельна ділянка № НОМЕР_6 , площею 0,121 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 : ОСОБА_2 1/4 частина, ОСОБА_3 1/4 частина, ОСОБА_1 1/2 частина.

У кредитних зобов`язаннях: ОСОБА_2 1/4 частина, ОСОБА_3 1/4 частина, ОСОБА_1 - 1/2 частина.

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області по справі №501/2131/2013ц від 09.03.2016 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016 року, додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016 року (по справі №501/2131/2013ц) встановлено додатковий обсяг спадкового майна, з урахуванням того, що воно придбано під час шлюбу (т.2 а.с.154-169), а саме:

- автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- автобус марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки «Kia Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

- мікроавтобус марки «Mersedes-BGenz 311CDI» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Відповідно суд визнав право власності сторін.

На підставі вказаного, суд визнав право власності сторін у цьому майні наступним чином (крім автомобілю марки «Kia Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ):

- за ОСОБА_2 на 5/8 частин;

- за ОСОБА_3 на 1/8 частину;

- за ОСОБА_1 на 2/8 частини.

В якості компенсації за автомобіль марки «Kia Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 1000,00 гривень.

Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Такий виділ може бути здійснений спадкоємцями за взаємною згодою, шляхом укладення договору або (у разі наявності спору) в судовому порядку. Якщо ж неможливо виділити частку спадкоємця у натурі, то спадкове майно передається одному із спадкоємців, а іншим - відповідна грошова компенсація.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Згідно Висновку експертного дослідження №825/2017 від 09.10.2017р., вартість спадкового майна кв. АДРЕСА_1 складає 1008000 грн. (т.3 а.с.108).

Вартість спадкового майна кв. АДРЕСА_2 складає 481 158 гривень (т.3 а.с.113-зворот).

Колегія суддів зазначає, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (стаття 102 ЦПК України). Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (стаття 106 ЦПК України).

У даному випадку, у Висновку експертного дослідження №825/2017 від 09.10.201 7року не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також відсутнє посилання на те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 категорично не погоджується із зазначеною у експертному дослідженні оцінкою, стверджуючи, що кв. АДРЕСА_2 не є житловою, оскільки у ній відсутні комунікації, електроенергія та немає умов для проживання, у зв`язку із чим вартість такої квартири є явно завищеною.

Враховуючи викладені заперечення а також приймаючи до уваги, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 76 цього Кодексу, колегія суддів вважає Висновок експертного дослідження №825/2017 від 09.10.2017 року неналежним доказом у справі, яким не може бути підтверджена дійсна оціночна вартість нерухомого спадкового майна.

З аналогічних підстав - по причині відсутності правовстановлюючих документів та належних доказів середньоринкової вартості рухомого майна, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду про необхідність перерозподілу наступного рухомого спадкового майна: автобусу марки «Богдан АО9211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мікроавтобусу марки «Мегsedes-Веnz 311СDІ», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автобусу «Богдан АО9212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобілю марки «Маzdа 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобілю марки «Renault Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Колегією суддів неодноразово пропонувалось ОСОБА_2 надати правовстановлюючі документи на вказані автомобілі для визначення дійсної вартості спадкового майна, однак, відповідачем вказані документи надані не були, і представником ОСОБА_2 двічі - у заяві від 24 січня 2022 року та 26 серпня 2011 року зазначено, що всі документи, які були в наявності у позивача ОСОБА_2 , надані суду першої інстанції та знаходяться у матеріалах справи. При цьому, матеріали справи не містять жодного підтвердження, що на час подачі даної позовної заяви наступне рухоме майно: автобус марки «Богдан АО9211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мікроавтобус марки «Мегsedes-Веnz 311СDІ», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автобус «Богдан АО9212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Маzdа 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Renault Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , - перебували у власності ОСОБА_2 та входили до спадкової маси.

Що стосується вимог позову про визнання права спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки № НОМЕР_6 , площею 0,121 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 та припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, в зарахування загальних обов`язків по виплаті компенсації за частку в спадковому майні, то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 у родини були кредитні зобов`язання по споживчому кредиту за договором №661/15-302 від 17 серпня 2007 у АКБ «Укрсоцбанк» на суму 83000,00 доларів США (т.1 а.с.67-70). Відповідно до вимог 61, 70 СК України, обов`язки по кредитному договору були спільними в рівних частках. На час смерті ОСОБА_4 заборгованість родини за кредитом складала 17482,32 доларів США. Таким чином спадщина відкрилась на 1/2 частину цього боргу, тобто на суму 8741,16 доларів США, яка між спадкоємцями розподілилась наступним чином: ОСОБА_2 2185,29 доларів США, ОСОБА_3 2185,29 доларів США, ОСОБА_1 - 4370,58 доларів США.

Цей борг у розмірі 17482,32 доларів США позивач сплатила самостійно, оскільки, згідно іпотечного договору від 17 серпня 2007 року (т.1 а.с.60-65), спадкове майно земельна ділянка була закладена в іпотеку у зв`язку з вищевказаним кредитним договором. Відповідач, будучи повідомленим про кредитні зобов`язання померлого, відмовився приймати участь у виплаті кредитної заборгованості, але був зобов`язаний це робити, як спадкоємець.

Також позивачем, за згодою чоловіка ОСОБА_4 , було укладено кредитний договір 1/1105864 від 18 березня 2011 року у ПАТ «ІНДЕКС-БАНК» для придбання автомобілю Кia Solt реєстраційний номер НОМЕР_7 на суму 153600,00 грн. На час смерті ОСОБА_4 залишок по кредиту, який складав 82579,25 гривень, позивач сплатила самостійно. Відповідно до закону борг, на який відкрилась спадщина складав 41289,60 гривень. Таким чином борг ОСОБА_1 склав 20644,80 грн. Вказаний автомобіль включено в спадкове майно, про що вказано в рішенні апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2016 року по справі №501/2131/2013ц (т.2 а.с.154-162).

Однак суд першої інстанції, задовольняючи вказані позовні вимоги, не з`ясував вартість вказаної земельної ділянки на час розгляду справи, не встановив, чи відповідає вартість переданої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частки земельної ділянки вартості суми боргу, який мав сплатити ОСОБА_1 , та не перевірив, які докази це підтверджують.

Отже, суд першої інстанції при поділі не встановив вартість часток усіх співвласників майна, хоча така обставина має істотне значення для вирішення цього спору. Крім того, суд не врахував відсутність згоди іншого спадкодавця - відповідача ОСОБА_1 на поділ майна відповідно до статті 1279 ЦК України шляхом припинення його права власності на рухоме та нерухоме майно, та визнання за відповідачем права власності на рухоме та нерухоме майно, що є обов`язковим у розумінні статті 358 ЦК України.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів ринкової вартості спадкового майна, і судом першої інстанції дана обставина, яка є суттєвою для правильного вирішення справи, не з`ясовувалась, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 р. призначено у справі комплексну судову оціночно-будівельну, оціночно-земельну, товарознавчу експертизи з визначенням вартості транспортних засобів, на вирішення якої поставлені питання:

1. Яка оціночна вартість житлової кв. АДРЕСА_1 ?

2. Яка оціночна вартість житлової кв. АДРЕСА_2 ?

3. Яка середньоринкова вартість автобусу марки «Богдан АО9211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ?

4. Яка середньоринкова вартість мікроавтобусу марки «Меrsedes-Веnz 311СDІ», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

5. Яка середньоринкова вартість автобусу «Богдан АО9212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ?

6. Яка середньоринкова вартість автомобілю марки «Маzdа 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ?

7. Яка середньоринкова вартість автомобілю марки «Renault Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ?

8. Яка оціночна вартість земельної ділянки АДРЕСА_4 ?

У процесі виконання вказаної експертизи, експертами надавались клопотання про надання копій реєстраційних документів на транспортні засоби, надання технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_2 зазначені документи не були надані експерту для проведення експертизи.

Крім того, ОСОБА_1 не була сплачена вартість проведення експертизи і вказані обставини, у своїй сукупності, призвели до того, що ухвала суду апеляційної інстанції про призначення у справі комплексної судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної, товарознавчої експертиз залишилась без виконання.

Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції було здійснено усі передбачені законом процесуальні дії для встановлення обставин справи, визначення належної ринкової вартості рухомого та нерухомого майна, яке є предметом позову, однак, у зв`язку із діями сторін у справі, які виразилися у ненаданні позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно, та несплатою апелянтом проведення експертизи у справі, суд позбавлений можливості встановити дійсну ринкову вартість зазначеного майна, яка має вирішальне значення для справи, у зв`язку із чим колегія суддів доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про перерозподіл спадкового майна на підставі їх недоведеності та необґрунтованості.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 1/2 частини витрат на поховання ОСОБА_4 , яка складає 11237,91 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, у зв`язку з похованням її чоловіка ОСОБА_4 , були понесені наступні витрати: на послуги та організацію проведення поховання (відповідно до договору) в сумі 8645,00 грн.; вартість обіду після поховання 5312,81 грн.; вартість обіду у зв`язку з сороковинами з дня поховання чоловіка - 8518,00 грн. Загальна вартість витрат становить 22475,81 грн. (т.1 а.с.54-59).

Згідно ч. 1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці повинні відшкодовувати розумні витрати, які зазнав один з них, або інша особа на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме - такі витрати повинні бути розумними у частині, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 р., під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені положення діючого законодавства, колегія суддів доходить до висновку про необґрунтованість вимог про стягнення витрат на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, оскільки зазначені витрати відшкодуванню не підлягають згідно з вимогами закону.

Тому до витрат, які мають бути відшкодовані ОСОБА_1 на користь позивача, відноситься 1/2 частка витрат, пов`язаних з організацією проведення поховання - 4322,50 грн. (8645 : 2 = 4 322,50).

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, невірно застосував норми матеріального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року підлягає скасуванню в частині вимог позову про перерозподіл спадкового майна. Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 1/2 частини витрат на поховання підлягають частковому задоволенню.

Оскільки судом апеляційної інстанції ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено то, відповідно, у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2465,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., також має бути відмовлено.

Крім того, згідно положень ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 3697,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2018 року в частині вимог позову про перерозподіл спадкового майна та стягнення судових витрат скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 (третя особа - Чорноморська міська рада в особі органу опіки та піклування) про перерозподіл спадкового майна та стягнення судових витрат - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 1/2 частину витрат на поховання ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину витрат на поховання ОСОБА_4 у розмірі 4 322, 50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 3697, 50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 15 вересня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе