№ 207/1387/22
№ 2/207/778/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Сергія Кузьменка в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Сергій Кузьменко в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» шкоду в сумі 8267,88 грн., завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що подання позову відбувається на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 7, 23 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням правової позиції Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 904/3953/17. А тому діючи в інтересах держави, прокурор, посилається на ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 32, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування України», ст.ст. 2, 70, 89-91 Бюджетного Кодексу України, ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», зазначає про фінансування медичного закладу, який є комунальним і знаходиться на фінансуванні міської ради.

Так, згідно до п. 1.12 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 року №493-17/VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та рішення Кам`янської міської ради від 25.04.2019 року № 1392-32/VII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кам`янського юридичних осіб та закріпленого за ними на праві оперативного управління майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», передано у комунальну власність територіальної громади міста Кам`янського комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Рішенням Кам`янської міської ради від 04.09.2019 року № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР» (), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради.

Разом з тим, ані Кам`янською міською радою, ані Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , а саме з 27.01.2020 року жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито.

Так, 17 січня 2020 року сталося ДТП, під час якого потерпілий ОСОБА_2 зазнав тілесних ушкоджень та проходив лікування в період з 17.01.2020 року по 27.01.2020 року у КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яким були понесені витрати на лікування останнього у розмірі 8267 гривень 88 копійок.

Згідно до вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/556/20 від 15.03.2021 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 15 квітня 2021 року.

Крім того, відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради №8вих-15/83 від 01.02.2022, № 8вих-04/231 від 13.05.2022 та КНП КМР «МЛШМД» №056 від 03.02.2022, №261 від 13.05.2022 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що 15 березня 2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області постановлено вирок у справі №207/556/20 № провадження 1-кп/207/133/21, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 01 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та згідно ст.76 КК України, на ОСОБА_1 покладені зобов`язання протягом випробувального строку.

Так, згідно до вироку суду встановлено, що «17.01.2020 року о 19 годині 23 хвилини ОСОБА_1 керував автомобілем «VolkswagenCaddy» д.н. НОМЕР_1 , у темний час доби, здійснюючи рух по проїзній частині пр. Ювілейного, з боку вул. 8-го Березня в напрямку вул. Володимира Сіренко в м. Кам`янське, з порушенням вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.1. Додатку № 1 Правил дорожнього руху України, не маючи перешкод ні технічного, ні механічного характеру, виїжджаючи на перехрестя з пр. Свободи, проявляючи злочинну недбалість, усвідомлюючи, що знаходиться, на другорядній дорозі, своєчасно транспортні засоби, що рухаються по головній дорозі - по пр. Свободи з боку вул. Сурська в м. Кам`янське, не пропустив, унаслідок чого, здійснюючи свій рух по перехрестю, допустив зіткнення з автомобілем «DeawooSens» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого пасажиру автомобіля "DeawooSens" д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки з переломом 5,6,7,8 ребер по лопаточній лінії праворуч, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 102-Е від 11.02.2020 року у гр. ОСОБА_2 виявлені ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з переломом 5,6,7,8 ребер по лопаточній лінії праворуч - які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликають тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Данні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею або при ударі о подібний предмет, характерологічні властивості котрої не відобразились. Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, данні медичних документів, вважаю давність їх утворення незадовго до потрапляння до лікарні. (а.с. 83-86 Том №1).

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 17.01.2020 по 27.01.2020. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 склали 8267 грн. 88 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму.

Факт лікування потерпілого та витрат на його лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 27.01.2020 року (а.с. 25).

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорював та щиро кається у вчиненому (а.с. 19-21).

Таким чином судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 327 ЦК України, суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно Рішення Кам`янської міської радим від 04.09.2019 № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту, створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (надалі КНП КМР «МЛШМД») є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради (п.1.1-1.4 ст.1 Статуту).

КНП КМР «МЛШМД» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації (ст.4 Статуту). Згідно відомостей ЄДРПОУ державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, проведена 17.10.2019, номер запису: 1 007122.

Основною метою створення КНП КМР «МЛШМД» є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям, проведення наукової та навчальної роботи. КНП КМР «МЛШМД» є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф (п. 3.1, 3.2 Статуту).

Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Комунальне майно закріплюється за підприємством на праві оперативного управління. Майно, придбане закладом охорони здоров`я у процесі здійснення господарської діяльності, належить йому на праві оперативного управління, є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Майно підприємства становлять оборотні та необоротні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (п.5.1 Статуту).

Джерелами формування майна та коштів КНП КМР «МЛШМД» є внески засновника, кошти місцевого бюджету(бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти, отримані з інших джерел, незаборонених чинним законодавством та інше (п.5.2 Статуту).

Таким чином, у даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину.

Разом з тим, ані Кам`янською міською радою, ані Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , а саме з 27.01.2020 року жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито.

Крім того, відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради №8вих-15/83 від 01.02.2022, №8вих-04/231 від 13.05.2022 та КНП КМР «МЛШМД» № 056 від 03.02.2022, №261 від 13.05.2022 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, підставами для представництва у порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що також узгоджується із приписами ч.3 ст. 128 КПК України.

Щодо підстав для відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого від кримінального злочину ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 17.01.2020 року по 27.01.2020 року. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 8267 грн. 88 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

У відповідності до п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. а) п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки).

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян.

У разі стягнення коштів з відповідача, вони будуть спрямовані на необхідні медичні послуги, забезпечення діяльності лікарні тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч.2 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Суд, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю і заперечень не надав, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КНП КМР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, згідно з п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Сергія Кузьменка в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» () шкоду в сумі 8267 (вісім тисяч двісті шістдесят сім) гривень 88 копійок, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 на р/р НОМЕР_4 , , МФО 305299, в АТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок в оплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подобєд О.К.