Справа № 461/4430/22
Провадження № 4-с/461/25/22
УХВАЛА

01.09.2022 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Пахолко Д.О.

за участі:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року, її позовні вимоги було задоволено частково, та зобов`язано фізичну особу підприємця ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належному їй на праві власності об`єкті нерухомого майна - приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Отримавши виконавчий лист, ОСОБА_3 звернулась до державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з проханням про відкриття виконавчого провадження. Однак, державним виконавцем було надіслано їй повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. Відтак, заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця порушено її право на обов`язковість виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, просить суд:

-визнати дії та бездіяльність Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання - неправомірним;

-зобов`язати судового виконавця усунути порушення в спосіб поновлення права стягувача на виконання виконавчих дій в повному обсязі.

Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримала, та просила такі задовільнити. Зазначила, що пропустила строк на подання скарги через поважні причини, а саме дію на території України військового стану. Відтак в судовому засіданні просила строк на подання скарги поновити. Крім того, повідомила, що державними виконавцями Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) грубо порушуються її права, зокрема ними не виконується ухвала Галицького районного суду від 15 березня 2022 року, якою скасовано постанову заступника начальника вказаного відділу виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження № 65335745.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заперечення, у яких просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі у зв`язку з її безпідставністю та обґрунтованістю.

Згідно з ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що в задоволенні скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Неправомірні дії - це дії, які порушують положення законів, інших нормативних актів і принципів права.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року, зобов`язано фізичну особу підприємця ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні належному їй на праві власності об`єкті нерухомого майна - приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , площею 26,4 м2.

Відтак, судом було видано заявнику відповідний виконавчий лист від 12 січня 2022 року.

Згідно з повідомленням Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 12 липня 2022 року, виконавчий документ було повернуто ОСОБА_1 , оскільки об`єкт нерухомості, зазначений в виконавчому листі, а саме - приміщення за адресою АДРЕСА_1 , належить до територіальної юрисдикції Галицького ВДВС у м. Львові. Крім того, адреса проживання боржника ОСОБА_2 ,- АДРЕСА_2 ,- також не відноситься до території Пустомитівського ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного МУМЮ (м. Львів).

Нормами ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 1404-VIII) передбачено право та порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців.

Частиною 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За приписами ч. 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону, за зверненням стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Якщо виконавчий документ пред`явлено до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення обов`язково додається документальне підтвердження, що майно боржника знаходиться(-яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (абзац 4 пункту 3 розділу III Інструкції №512/5).

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що Законами України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби.

Виконавчі дії з примусового виконання рішень провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу у чітко визначених законом випадках. Перелік останніх є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державним виконавцем в повному обсязі дотримано положення ч.3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», який мав законні підстави не приймати до свого провадження виконавчий документ та здійснювати будь-які виконавчі дії примусового характеру.

Крім того, судом встановлено, що ухвала Галицького районного суду від 15 березня 2022 року на яку посилається заявник як на доказ порушення державними виконавцями її прав була оскаржена в апеляційному порядку і на час розгляду вказаної скарги не набрала законної сили, а тому не може бути підставою для визнання дій державних виконавців неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 05 вересня 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 15 діб з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко