Справа № 357/3670/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

присяжних Дікова В.В., Єгорової Л.О.,

за участю секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за правилами окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2022 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації про визнання особи безвісно відсутньою, мотивуючи тим, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В червні 2020 року її чоловік ОСОБА_2 доглядав пасіку над річкою Рось в селі Михайлівка Канівського району Черкаської області. З того часу з ним втрачений зв`язок і їй невідоме його місце знаходження. Вона намагалась розшукати зниклого, але звернення до правоохоронних органів результату не дало. За даними правоохоронних органів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у розшуку як безвісно зниклий. Як вбачається з листа національної поліції України Головного управління національної поліції в Черкаській області, за фактом розшуку ОСОБА_2 позитивної інформації не отримано у зв`язку з чим ОСОБА_2 знаходиться в розшуку, як безвісно зниклий. Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім їй необхідно для отримання соціальної допомоги на утримання дитини. Тому, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім ( а. с. 1-3 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2022 року ( а. с. 13 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 18 травня 2022 року заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації про визнання особи безвісно відсутньою прийнято до розгляду та відкрито провадження. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження судом у складі судді та двох присяжних. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання на 14 червня 2022 року ( а. с. 17 ).

18 травня 2022 року судом здійснено запити з метою отримання інформації стосовно ОСОБА_3 до амбулаторії ЗПМС с. Межиріч ( Канівська ОТГ ), сімейного лікаря Мількевич М.С., Білоцерківської центральної районної лікарні, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, Ставищенської селищної територіальної громади ( а. с. 19-23 ).

Окрім цього, зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 24 ).

Судом отримано відповіді на вищевказані запити ( а. с. 30-35 ).

14 червня 2022 року розгляд справи було відкладено на 12.07.2022 року у зв`язку із неявкою в судове засідання присяжних ( а. с. 41-42 ).

В судовому засіданні 12 липня 2022 року заявник ОСОБА_1 підтримала заяву, надала пояснення аналогічні викладеним в ній та просила її задовольнити.

Судовий розгляд було відкладено для виклику свідків на 02.08.2022 року.

02 серпня 2022 року судом було допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він займається пасікою та наймав людей для догляду за пасікою. В червні 2020 року у неділю за раніш домовленістю, він привіз ОСОБА_2 в село Гута Канівського району в якості охоронця пасіки. З ОСОБА_2 він побув до вівторка, а топім поїхав. Біля зазначеної пасіки було багато людей, як відпочиваючих так рибаків. Він залишив йому номер свого телефону, провів інструктаж. Через чотири дні, у неділю він приїхав на пасику з іншою людиною, щоб змінити, ОСОБА_2 забрати, однак останнього на місці він не виявив. В наметі все було на місці, залишена їжа, брудні речі ОСОБА_2 . Йому повідомили єгера, що ОСОБА_6 вже у середу не було. Він зателефонував брату та в поліцію. Він об`їхав місцевість, але слідів ОСОБА_2 не виявив, ніхто з людей його не бачив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є братом ОСОБА_2 . Підтвердив, що дійсно його брат разом із ОСОБА_4 поїхав в червні 2020 року на пасику. Він домовився з братом держати зв`язок та зв`язуватися телефоном кожного дня о 20 годині вечора. Останній раз він спілкувався з братом у вівторок у вечорі. В наступні дні, він йому телефонував, але абонент не міг прийняти дзвінок, вважав, що в нього розрядився телефон. 28 червня 2020 року йому зателефонував ОСОБА_4 і пояснив, що приїхав у неділю на пасіку, ОСОБА_2 був відсутнім. Він приїхав до пасіки, і в подальшому декілька днів з товаришами прочесав усю місцевість на протязі п`яти кілометрів, річку прочесали водолази, їздив по селах, які були неподалік пасіки показуючи фотографію брата, залучав місцевих, шукав по болотах, але брата так і не знайшов. Єгера з собаками шукали також по лісу, але також не знайшли жодного його сліду. З того часу, йому не відомо де його брат.

02 серпня 2022 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 06.09.2022 року ( а. с. 57-59 ).

06 вересня 2022 року заявник в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить відповідна розписка ( а. с. 60 ).

Заінтересована особа Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації в судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ).

Оскільки учасники судового розгляду належним чином повідомлені, заявником було надано пояснення у попередніх засіданнях, суд вважає за можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України ).

Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням раніше наданих пояснень з боку заявника, наданих свідчень з боку свідків, приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Вищевказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховним Судом від 27 травня 2020 року у справі № 522/24973/16-ц.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання ( перебування ) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна ( ч. 1 ст. 305 ЦПК України ).

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Іванківської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 01 березня 2005 року встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 1 від 01.03.2005 року ( а. с. 7 ).

З довідки, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області від 27.06.2008 року за вих. № 818 ОСОБА_1 про те, що до актового запису № 01 від 01 березня 2005 року про народження, ОСОБА_3 , який складений у виконкомі Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства від 01.03.2005 року унесені зміни, доповнення, змінено прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 » ( а. с. 6 ).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17 серпня 2005 року Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Іванівка Білоцерківського району Київської області ( а. с. 10 ).

З паспортних даних ОСОБА_2 вбачається, що місце реєстрації останнього: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації останнього збігається з відміткою у паспорті ( а. с. 30 ).

З повідомлення Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 04.01.2022 року за вих. № 24/П-181 встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення ОСОБА_2 . Проведено необхідні дії направлені на встановлення місцезнаходження зниклого ОСОБА_2 , однак на даний час, позитивної інформації не отримано у зв`язку з чим ОСОБА_2 знаходиться в розшуку, як безвісно зниклий ( а. с. 9 ).

Разом з цим, у Відділі поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, знаходиться кримінальне провадження за № 0000377 від 01.07.2020 року, розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 8 ).

Заявник звертаючись до суду в вищевказаною заявою просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім, так як з 2020 року їй не відомо місце знаходження останнього, який зник.

Звернення заявника обґрунтовано необхідністю оформлення державної допомоги на дитину, як такою, що позбавлена батьківського піклування.

Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою.

Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, як зазначено вище, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді сімейного лікаря ОСОБА_8 від 03.06.2022 року за вих. № 042 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , декларацію про медичне обслуговування з сімейним лікарем ОСОБА_8 не підписував. За медичною допомогою з червня 2020 року і по даний час не звертався ( а. с. 33 ).

Управління адміністративних послуг БМР Київської області від 27.05.2022 року за вих. № 15.1-11/915 повідомило, що за даними реєстру Білоцерківської міської територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в управлінні адміністративних послуг Білоцерківської міської ради відсутні ( а. с. 31 ).

Відповіддю від 01.06.2022 року за вих. № 14-17/09-62 Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області повідомила, що громадянин ОСОБА_2 , 1966 року народження в селі Іванівка Ставищеської ТГ Білоцерківського району Київської області ніколи не був зареєстрований, не проживав і не проживає на даний час ( а. с. 35 ).

Як зазначено вище, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 зник у червні 2020 року, при невідомих обставинах і до тепер місце знаходження останнього не відоме.

З наданих та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не з`являється понад рік, відомості про його місцезнаходження відсутні, вжиті заходи щодо його розшуку не дали можливості встановити його місцеперебування, а для заявника є юридично поважним визнання його безвісно відсутнім, оскільки має на меті отримати допомогу для дитини, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Оскільки, як встановлено судом, днем одержання останніх відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є червень 2020 року, то початком безвісної відсутності останнього слід вважати - 01.07.2020 року.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява про визнання особи безвісно відсутньою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

Тому, суд на виконання приписів статті 44 ЦК України направляє рішення суду для здійснення нотаріусом передбачених дій, визначених вказаною статтею Кодексу.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що за змістом статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що ухвалив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 44 ЦК України, ст. ст. 2-5, 10, 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 305, 306, 308, 309, 352, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації про визнання особи безвісно відсутньою, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , - безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати 01 липня 2020 року.

Судові витрати віднести за рахунок заявника.

Роз`яснити положення ч. 1 ст. 309 ЦПК України, згідно яких у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Білоцерківським РВ ГУМВС України в Київській області в 2003 році );

Заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської райдержадміністрації (адреса місцезнаходження: 09106, Київська область, м. Біла Церква, вул. Тімірязєва, буд. 2а, ).

Повне судове рішення складено 06 вересня 2022 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов
Присяжні В.В. Діков Л.О. Єгорова