________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/770/22
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

15.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко. О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати у розмірі 9 060,96 грн. (дев`ять тисяч шістдесят грн. 96 коп.) як компенсацію сплати за проведення судової експертизи.

Одночасно з подачею позовної заяви, позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - на об`єкт житлової нерухомості, трьохкімнатна квартира, загальна площа 65 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.07.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

21.07.2022 року позивач звернувся до суду з заявою аналогічного змісту, у зв`язку з чим ухвалою від 22.07.2022 року у її прийнятті було відмовлено.

22.07.2022 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності та зареєстроване на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - автомобіль MAZDA CX-5, 2018 р. виг., об`єм двигуна 2191 куб.см.,потужністю двигуна 129 кВт, номер НОМЕР_2 .

26 липня 2022 року судом було отримано відповідь з адресно-довідкового бюро, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Ухвалою суду 03 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Крім того, ухвалою суду від 03.08.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 22.07.2022 року про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

В ході даного підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надав до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, в яких просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - на об`єкт житлової нерухомості, трьохкімнатна квартира, загальна площа 65 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності та зареєстроване на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - автомобіль MAZDA CX-5, 2018 р. виг., об`єм двигуна 2191 куб.см.,потужністю двигуна 129 кВт, номер НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяв позивача.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Однак, звертаючись з заявами про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження вказаного майна, як і не надано доказів наміру зміни місця проживання чи віїзду за межі України відповідача.

Звертаючись до суду з даними заявами, позивач, як і у попередніх заявах, вказує на те, що йому відомо, що відповідач продає належне йому майно та має намір змінити місце свого проживання, виїхавши до Росії, однак, жодних доказів цього суду не надав.

Крім того, як зазначалось вище, ухвалами суду від 19.07.2022 року та 03.08.2022 року у задоволенні аналогічних за змістом заяв позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

Вказані ухвали були отримані 20.07.2022 року та 03.08.2022 року позивачем особисто та набрали законної сили.

Підставою для відмови стало те, що позивач не навів ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надав належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження вказаного майна.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що заявником не було наведено нових підстав та не надано нових доказів на підтвердження своїх вимог, а ухвали суду від 19 липня 2022 року та від 03.08.2022 року є чинними, суд доходить до висновку, що в задоволенні заяв необхідно відмовити, так як дане питання вже було розглянуто судом.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову жодним чином не доведені, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 149-154, 157, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст ухвали складено 16.09.2022 року