ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33714/19

Провадження № 22-ц/4820/825/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 20 грудня 2021 року.

Заслухавши доповідача, учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом до відповідача, вказував, що зареєстрував з відповідачкою шлюб 06.09.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №1943 та видано свідоцтво про шлюб від 06.09.2019 року серії НОМЕР_1 .

25 листопада 2019 року ним було подано позов про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу подружжям набуто майно, яке складається з коштів, розміщених на банківських рахунках ОСОБА_2 в сумі 595809 грн.: у ПАТ «Державний ощадний банк України» - 500000 гривень; ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 8447 гривень; АТ КБ «ПриватБанк» - 417 гривень; ПАТ «Державний ощадний банк України» - 86945 гривень.

Нараховані відсотки в ПАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 161444 гривні: за 2019 рік 50173 гривень; за 2018 рік 71402 гривні; за 2017 рік 34737 гривень; за 2016 рік 5132 гривні.

Кошти на цих банківських рахунках на ім`я ОСОБА_2 були розміщені під час шлюбу, а отже, є спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Загальна сума коштів, що підлягає поділу складає, 757253 грн.

З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину всіх грошових вкладів та нарахованих відсотків, що знаходяться на рахунках банків на ім`я ОСОБА_2 та у неї особисто у розмірі 378626,50 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 378626,50 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Здійснено поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 297696 грн., що становить 1/2 грошових коштів від 595392 гривні, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме: № НОМЕР_2 на суму 500000 гривень та №9061 - 86945 гривень, та на банківському рахунку відкритому у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на суму 8447 гривень.

Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 297696 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у задоволенні позову. Вказує, що станом на 05.09.2016 року (до моменту укладення шлюбу з позивачем) на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» знаходилися грошові кошти: на банківському рахунку № НОМЕР_3 знаходилися грошові кошти 47,53 грн.; на банківському рахунку № НОМЕР_4 - 38000 грн.; на банківському рахунку № НОМЕР_5 - 12806,90 грн. Зазначене підтверджується довідкою про фінансовий стан №100.14438 від 10.01.2022 року за період з 04 по 05 вересня 2016 року та історією по картковому рахунку ОСОБА_2 за 05.09.2016 року.

У 2017-2018 роках між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово укладалися договори дарування, відповідно до яких у 2017 році ОСОБА_1 здійснив дарування грошових коштів на користь ОСОБА_2 на загальну суму 180000 грн., а у 2018 році позивач здійснив дарування коштів на її користь в сумі 160000 грн., що підтверджується щорічними деклараціями сторін за 2017-2018 роки.

Грошові кошти, передані позивачем в якості дарунку на загальну суму 340000 грн., внесені відповідачкою на свій банківський рахунок у ПАТ «Державний ощадний банк України» №1826, що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, частина грошових коштів, які знаходилися на банківських рахунках ОСОБА_2 , належать їй на праві особистої приватної власності, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну. Зазначає, що вони проживали однією сім`єю з відповідачкою з 2011 року в одній квартирі та вели спільне господарство та спільний бюджет. Він не дарував грошові кошти відповідачці, договори дарування між сторонами не укладалися. Ними прийнято рішення вносити частину зарплати на цей депозит для спільних сімейних потреб. Декларація не є належним та допустимим доказом існування договору дарування грошових коштів.

В засіданні апеляційного суду представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апелянтка, яка належно повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася. В апеляційній скарзі просила її розглянути за її відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що з 06.09.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.05.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовна заява про розірвання шлюбу зареєстрована в суді 28.11.2019 року.

За період проживання сторін у шлюбі на ім`я ОСОБА_2 було відкрито банківські рахунки: у ПАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 , залишок коштів станом на 25.11.2019 року на яких становив 586945 гривень; у ПАТ Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_5 залишок коштів станом на 25.11.2019 року становив 8447 гривень, що підтверджується виписками про рух коштів по відповідних рахунках.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що за період проживання у шлюбі на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , знаходилися грошові кошти в сумі 595392 грн. (в ПАТ «Державний ощадний банк України» №37111 на суму 500000 грн. та №9061 865945 грн., на банківському рахунку № НОМЕР_5 у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - 8447 грн.), які є спільним майном подружжя, тому слід визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину цих коштів, тобто, 297696 грн.

Так, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За приписами частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Отже, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними у період шлюбу.

Зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_2 про дату та час судового розгляду цієї справи є безпідставними.

Так, повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до норм статей 128-132 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч.7 ст. 128 ЦПК України).

Суд першої інстанції належно перевірив зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачки і встановив, що згідно відомостей з реєстру територіальної громади м. Хмельницького станом на 23.12.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Цю ж адресу місця проживання відповідачки вказано позивачем в позовній заяві, і підтверджено ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки на кожне судове засідання у справі (всього 10 поштових відправлень) надсилалися ОСОБА_2 за зареєстрованим у встановленому порядку її місцем проживання: АДРЕСА_1 , проте поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судова повістка про виклик в судове засідання 20.12.2021 року, адресована рекомендованим поштовим відправленням ОСОБА_2 за зазначеною у справі адресою місця її реєстрації: АДРЕСА_1 , також повернулося з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою зі штампом від 13.12.2021 року.

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, за змістом наведеної норми ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки ОСОБА_2 є 13.12.2021 року, відтак ОСОБА_2 була належно повідомлена про розгляд справи, що цілком спростовує ці доводи апеляційної скарги.

З цих підстав, за належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, суд першої інстанції не взяв до уваги подані нею до заяви про перегляд заочного рішення докази щодо грошових коштів на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

ОСОБА_2 не зазначила причини неподання цих доказів до суду першої інстанції, які могли б бути визнані поважними, не надала докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Відтак з врахуванням факту належного повідомлення відповідачки про розгляд справи судом першої інстанції відсутні підстави, визначені нормою ч. 3 ст. 367 ЦПК України, для прийняття цих доказів судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5-6 ст. 81 ЦПК України).

З врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі представлених позивачем письмових доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання грошових коштів в сумі 595392 грн. на банківських рахунках ОСОБА_2 , які набуті сторонами за час шлюбу, спільною сумісною власністю сторін та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину цих коштів, що становить 297696 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк