Провадження № 2/761/4497/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 липня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні, в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку із відсутності в ньому понад шість місяців без поважних причин, згідно з якою просить суд: - визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ; - визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

У позовній заяві зазначено, що позивач, ОСОБА_1 , перебував в шлюбі з ОСОБА_8 з 01 червня 1973 року. Від шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що за рішенням Виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м. Києва від 23 січня 1995 року № 6/34 на сім`ю з 3-х чоловік їм була надана 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_2 , де вони мешкали з 09 березня 1995 року.

Позивач вказує, що його син ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_4 , місце проживання якої було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , з 23 березня 1996 року. Після одруження в сім`ї сина Позивача народилася дитина - ОСОБА_5 , місце проживання якого було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , з 12.09.1996 року. Після розірвання 28 липня 1998 року шлюбу сина позивача ОСОБА_6 з ОСОБА_4 (актовий запис 348), остання разом із сином виїхали з квартири за місцем реєстрації і не проживають з 1998 року.

Позовна заява мотивована, тим що за період з серпня 1998 року відповідачі жодного разу не з`являлися у квартирі АДРЕСА_1 , де проживає Позивач, і всі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на Позивача. Відповідачі не проживають в цій квартирі, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні Позивач ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Про факт непроживання за місцем реєстрації відповідачів свідчить також акт про непроживання від 06 травня 2021 року, складений управітелем ВОП «Діброва».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року відкрито провадження у цивільний справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

В судовому засідання 03.02.2022 року допитана свідок ОСОБА_3 , дружина позивача, яка повідомила, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року, за цей час жодного разу не бачила відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у цій квартирі. У вказаній квартирі останні не проживають. Свідок повідомила, що зі слів позивача ОСОБА_1 , відповідачі це колишня дружина сина позивача ОСОБА_6 та його син.

В судовому засідання 03.02.2022 року допитана свідок ОСОБА_10 , яка повідомила, що в будинку АДРЕСА_4 проживає з 1984 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає останні 5 років. Свідок повідомила, що у кватирі проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , весь цей час неодноразово заходила до них у кватиру, інших проживаючих там осіб там не ніколи бачила.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, пояснення третьої особи та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що за рішенням Виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м. Києва від 23 січня 1995 року № 6/34 на сім`ю з 3-х чоловік їм була надана 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується ордером №032419 на житлове приміщення від 09.03.1995 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є наймачем вказаної квартири.

Разом з тим, з відповіді Шевченківської районної в місті Києві державна адміністрація №109-109/ц-646 від 19.04.2021, щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_3 , у вказаній квартирі зареєстровані: - ОСОБА_1 - дата реєстрації 18.05.1995; ОСОБА_6 - дата реєстрації 18.05.1995; - ОСОБА_4 дата реєстрації 28.03.1996; ОСОБА_5 - дата реєстрації 12.09.1996; - ОСОБА_3 дата реєстрації 13.12.2014.

На даний момент квартира не приватизована та перебуває в користуванні на підставі договору найму.

За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ЖК УРСР, оскільки виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 1 статті 58 ЖК УРСР визначено, що на підставі рішенняпро надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Статтею 61 ЖКУРСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ч. 1 ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.1998 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбу зроблено запис №348, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Факт непроживання, неперебування та відсутності за місцем реєстрації більше шести місяців, відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: . АДРЕСА_3 , підтверджується показами свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Факт непроживання, неперебування та відсутності за місцем реєстрації більше шести місяців, відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 також підтверджується копією акту від 06.05.2021 року, відповідно до якого суди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та Управитель ВОП «Діброва» підтверджують, що за адресою зареєстрований, але не проживає колишня дружина сина ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .

Положеннями ч.1 ст.15 ЦК України визначено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, відповідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач, обґрунтовуючи позов, вказує, що відповідачі понад 6 місяців у квартирі не проживають, коштів по утриманні квартири не сплачують. Перешкод у користуванні він їм не чинив, їхні речі у квартирі відсутні, їхнє місце проживання йому невідомо.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачі дійсно не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , проте у добровільному порядку не знялись з реєстрації місця проживання, як передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

При цьому, як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачі квартирою не користуються протягом більше шести місяців, не беруть участі в її утриманні, тягар утримання житла позивач несе самостійно, чим порушуються право позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі..

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 908,00 грн. з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 908,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 01.08.2022

Суддя: