Справа № 752/2696/22
Провадження № 2-в/752/5/22
У Х В А Л А

іменем України

17 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Хоменко В.С., при секретарі Павлюх П.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду по справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування заяви вказав про те, що з інформації, одержаної від своєї померлої бабусі, йому стало відомо, що в провадженні Московського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до бабусі заявника - ОСОБА_3 , про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В рамках даної справи, 21.09.1998 року судом було прийнято ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно спірну квартиру АДРЕСА_1 .

При підготовці до видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно, належне померлій бабусі - ОСОБА_3 , заявнику від нотаріуса стало відомо, що в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрований запис про наявність арешту (архівний запис) на вищевказане майно, зареєстрований Першою Київською ДНК 12.01.2005 року на підставі ухвали Нарсуду, р-н Московський, від 21.09.1998 року.

У зв`язку з наявністю нескасованого обтяження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Московського районного суду м. Києва від 21.09.1998 року в межах справи № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру, йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За таких обставин, з метою захисту порушеного права на спадкування, змушений звернутись до Голосіївського районного суду м. Києва (правонаступник ліквідованого згідно Указу Президента України від 18.10.2001 року № 990/2001 «Про внесення змін до Мережі та кількісного складу суддів місцевих судів» Московського районного суду м. Києва), з заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-2457/17 за ініціативою суду.

21.02.2022 року ухвалою суду по справі №752/2696/22 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 21).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав подану заяву.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що при зверненні до суду заявником вказано, що в провадженні Московського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

В рамках даної цивільної справи № 2-2457/17 Московським районним судом м. Києва було прийнято ухвалу від 21.09.1998 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно спірну квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є бабусею заявника ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.07.2015 року Серія НОМЕР_1 (а.с.10).

На момент смерті за ОСОБА_3 було зареєстровано нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Також за інформацією, наданою заявником, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Проектувальник» (а.с. 11). Однак, надати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 заявник не має можливості через те, що не є кровним родичем померлого. Будь-яких інших кровних родичів померлий ОСОБА_2 , за твердженнями заявника, не має.

Відповідно до заповіту, складеного 24.04.2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вербовською Л.Д. й зареєстрованого в реєстрі за № 235, заявник ОСОБА_1 визначений спадкоємцем всього належного майна ОСОБА_3 за заповітом (а.с. 8).

З метою оформлення спадщини заявник звернувся до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак, одержав відмову в зв`язку з наявністю нескасованого обтяження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Московського районного суду м. Києва від 21.09.1998 року в межах справи № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру.

Наявність обтяження підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 9).

З метою одержання ухвали Нарсуду, р-н Московський від 21.09.1998 року про накладення арешту на квартиру для подальшого звернення спадкоємця заявника по справі - ОСОБА_1 до судових установ, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовська Л.Д. 10.06.2021 року звернулась з запитом № 09/02-14 до Першої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 12).

Відповіддю на запит приватного нотаріуса Перша Київська державна нотаріальна контора 01.07.2021 року за №7881/01-16 повідомила нотаріуса про те, що відповідно до номенклатури справ за 1998 рік термін зберігання документів, щодо накладення, зняття арештів (заборон) складає 3 роки, тому надати копію документів, на підставі яких було накладено заборону відчуження майна, контора не має можливості, в зв`язку їх відсутністю (а.с. 13).

З метою розшуку ухвали Нарсуду, р-н Московський від 21.09.1998 року про накладення арешту на квартиру, представником заявника адвокатом Мироненко К.Б. було зроблено запит до архіву Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 14).

28.10.2021 року голова Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. повідомила адвоката заявника про те, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу надійшла до провадження суду та була розглянута, однак, станом на 28.10.2021 року видати рішення суду не вбачається можливим, оскільки відповідно до акту Голосіївського районного суду м. Києва від 28.10.2021 року місцезнаходження вказаної цивільної справи не встановлено (а.с. 10).

З огляду на вказані обставини, заявник вважає, що наявні всі підстави для відновлення судового провадження за ініціативою суду по справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру.

Однак, суд не погоджується з такими твердження заявника.

Відповідно ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Тому виконання рішення суду повинно розглядатись як невід`ємна частина судового процесу в розумінні ст.6 конвенції (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року, «Брумареску проти Румунії» від 28.11.1999 року, «Бакай та інші проти України» від 9.11.2004 року).

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Судом була здійснена перевірка наявності процесуальних документів у справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру.

Згідно відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори, наданої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Вербовській Л.Д. від 01.07.2021 року № 7881/01-16 вбачається, що будь-які документи, пов`язані зі справою № 2-2457/17, а саме: ухвала Нарсуду, р-н Московський від 21.09.1998 року про накладення арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в номенклатурі контори відсутні.

Судом також не приймається в якості належного доказу перебування справи № 2-2457/17 в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва відповідь Голови Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 28.10.2021 року вих. №2-2457/17, адже в даній відповіді йде посилання зовсім на іншу справу за участю інших осіб, які не мають відношення до справи №2-2457/17, а саме: цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, тоді як позивачем по справі № 2-2457/17 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру є ОСОБА_2 , а відповідачем - ОСОБА_3 .

Таким чином, заявником не було надано суду жодного документу, на підставі якого можливо було б відновити втрачене судове провадження по справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Особливості щодо засобів доказування у цій категорії справ передбачені ст. 493 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 цієї статті під час розгляду справи суд бере до уваги: частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не було надано процесуальних документів, на підставі яких можливо було б вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження по вказаній цивільній справі № 2-2457/17, а перебування справи в паперовому вигляді в Голосіївському районному суді м. Києва також не вдалось встановити, суд приходить до висновку про неможливість відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру, будь-яких процесуальних документів, чи інших матеріалів справи, на підставі яких можливо було б відновити втрачене судове провадження у зазначеній справі суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого провадження за наявності необхідних документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 488, 493, 494 ЦПК України, -

постановив:

відмовити ОСОБА_1 у відновленні втраченого судового провадження по справі № 2-2457/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на квартиру.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко