Житомирський апеляційний суд
Справа №274/233/22 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М.

цивільній справі №274/233/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на його користь рухоме майно - легковий автомобіль марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ним право власності на рухоме майно - легковий автомобіль марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В обґрунтування поданого позову зазначав, що 29.03.2006 між АКБ «Укрсоцбанк» та ним був укладений кредитний договір № 289/6-САФ03.16-2 для оплати придбаного автомобіля марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, згідно з договором купівлі - продажу № 1 від 29.03.2006, укладеним з ТзОВ «ОПАД». На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.03.2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним був укладений договір застави транспортного засобу № 289/6-ЗАФ03.16-2, за умовами якого він передав в заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 . У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 047.04.2006 року було зареєстровано приватне обтяження на автомобіль.

03.02.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. було вчинено виконавчий напис № 311 щодо звернення стягнення на транспортний засіб автомобіль марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав йому на праві власності.

12.03.2012 державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби було складно Акт опису й арешту майна, а 17.04.2012 державним виконавцем було вилучено автомобіль. Оскільки він не погоджувався з діями приватного нотаріуса та державного виконавця, за його заявою державним виконавцем було відкладено провадження виконавчих дій на підставі виконавчого напису нотаріуса, а згодом за його заявою про забезпечення позову Коростишівським районним судом було постановлено ухвалу від 21.11.2012 у справі №611/2456/12 про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Рішенням Коростишівського районного суду від 15.02.2013 у справі № 611/2456/12 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. № 311 таким, що не підлягає виконанню.

Не зважаючи на зупинення виконавчих дій 26.11.2012 ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» проведено прилюдні торги з реалізації майна - автомобіля марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 . За наслідками проведення прилюдних торгів транспортний засіб було передано у власність ОСОБА_3 . Вважаючи такі дії неправомірними, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2013 у справі № 295/2501/13 визнано недійсними прилюдні торги від 26.11.2012. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 12.12.2013 у справі № 295/2501/13-ц рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2013 скасовано та прийнято нове рішення, яким визнано недійсними прилюдні торги від 26.11.2012 з реалізації рухомого автомобіля марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Позивач вказував, що ним вживалися заходи щодо повернення належного йому майна, у тому числі шляхом звернення до державної виконавчої служби. Державна виконавча служба Коростишівського районного відділу не вживала жодних заходів щодо повернення йому майна, лише зверталася до суду із заявою про роз`яснення рішення суду щодо обов`язку набувача майна за наслідками недійсних торгів ОСОБА_3 повернути автомобіль йому. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2014 у наданні таких роз`яснень було відмовлено. В подальшому відділ державної виконавчої служби звернувся до суду із заявою про поворот виконання, проте ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16.09.2014 у задоволенні заяви про поворот виконання відмовлено.

Станом на 29.07.2016 року легковий автомобіль марки SKODA, модель Oktavia, рік випуску 2006, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 був зареєстрований за ним. З метою розшуку автомобіля він звертався до правоохоронних органів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з нього на користь банку 19346,24 дол. США заборгованості за кредитом і відсотками та 185 655,34 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.

Зазначив, що наприкінці 2021 року за допомогою електронних сервісів МВС він дізнався, що належний йому автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 , перереєстрація на нового власника здійснена у листопаді 2016 року, хоча автомобіль перебував в обтяженні.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначив, що приймаючи до розгляду заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд не пересвідчився у належності відповідача і наявності у нього процесуальної дієздатності. Крім того, суд не пересвідчився у тому, що ОСОБА_2 є належним відповідачем або мав залучити до справи належного відповідача.

Вважає, що застосовуючи строки позовної давності, суд не встановив, коли такий строк почав свій перебіг, у який момент він сплив. А також, у який спосіб позивач дізнався чи міг дізнатися про порушення свого права для отримання можливості звертатись до суду із вказаним позовом.

Зазначає, що позивач дізнався про те, що автомобіль не належить йому, лише у грудні 2021 року і отримав підтвердження лише у січні 2022 року та звернувся до суду. Тому строк, визначений ЦПК, ним не порушено.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виконавчого напису від 03.02.2010, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., звернуто стягнення на транспортний засіб марки SKODA Oktavia, рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги АКБ «Укрсоцбанк» в особі Київської філії АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 11386 дол. США 51 цент (а.с. 12).

12.03.2012 державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби складено Акт опису й арешту майна транспортного засобу SKODA Oktavia, рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 13-14).

17.04.2012 державним виконавцем ВДВС Коростишівського РУЮ складено Акт вилучення описаного та арештованого майна (а.с. 15).

15.11.2012 старшим державним виконавцем ВДВС Коростишівського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого напису № 311 виданого 03.02.2010 винесено постанову про відкладення виконавчих дій на підставі заяви боржника (а.с.16).

21.11.2012 суддею Коростишівського районного суду Житомирської області в цивільній справі №611/2456/12 розглянуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Зупинено стягнення відділом ДВС Коростишівського РУЮ з ОСОБА_1 в сумі 90978,21 грн. та 3500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса на коритись ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі виконавчого напису нотаріуса виданого 03.02.2010 реєстровий № 311-шляхом зупинення виконавчого провадження №18145496 та заборонено відділу ДВС Коростишівського РУЮ вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса (а.с.17).

15.02.2013 року рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області в цивільній справі №611/2456/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, зареєстрований у реєстрі за № 311, за договором застави від 29 березня 2006 року про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 90 978,21 гривень та 3 500,00 гривень витрати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 18-19).

17.10.2013 рішенням Богунського районного суду м. Житомира в цивільній справі № 295/2501/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції, за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними, позов ПАТ Укрсоцбанк до ПП Спеціалізоване підприємство Юстиція, Відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції про визнання прилюдних торгів недійсними задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги від 26.11.2012 року з реалізації рухомого майна транспортного засобу марки SKODA Oktavia, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ( а.с. 20).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12.2013 в цивільній справі № 295/2501/13-ц апеляційні скарги Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано недійсними прилюдні торги проведені 26 листопада 2012 року з реалізації автомобіля SKODA Oktavia, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_3 ( а.с. 21-22).

05.02.2014 начальник ВДВС Коростишівського РУЮ звернулася із заявою про роз`яснення рішення суду до апеляційного суду Житомирської області. Просив роз`яснити, чи потрібно набувачу майна - ОСОБА_3 повернути боржнику автомобіль. Роз`яснити чи потрібно органу ДВС повернути набувачу майна сплачені ним кошти(а.с. 23).

06.03.2014 ухвалою апеляційного суду Житомирської області відмовлено відділу ДВС Коростишівського РУЮ Житомирської області у задоволенні заяви про роз`яснення рішення колегії судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області від 12.12.2013 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними ( а.с. 24).

15.09.2014 ухвалою Богунського районного суду м.Житомира в цивільній справі № 295/2501/13-ц відмовлено у задоволенні заяви відділу державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області про поворот виконання ( а.с.25).

16.08.2016 Управлінням патрульної поліції у місті Житомирі надано відповідь ОСОБА_5 , мешканці смт. Черняхів, Житомирської області, було повідомлено що її заява щодо розшуку автомобіля Шкода - Октавія, номерний знак НОМЕР_3 , розглянута Управлінням патрульної поліції. Особовий склад УПП у м. Житомирі ДПП орієнтовано щодо розшуку зазначеного транспортного засобу та міроприємства по його встановленню тривають ( а.с. 26).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, виданого на ім`я ОСОБА_6 станом на 05.01.2022 встановлено, що 10.11.2016 в ТЦС 1842 було перереєстровано на нового власника за договором купівлі - продажу транспортний засіб автомобіль марки SKODA, модель Oktavia TOUR, рік випуску 2006, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказано наявність обтяжень на авто - так (а.с. 28-29).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про витребування майна є такою, що заявлена з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим, відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника:

(а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо;

(б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього переоформлено на іншого суб`єкта;

Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту.

Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

За змістом ст.388ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14 та від 24 червня2015 року у справі № 6-535цс15, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2201/15-ц.

В даному випадку судом встановлено, що спірне рухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею, тому його права є порушеними.

Разом з тим, в судовому засіданні суду першої інстанції представником відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, у разі скасування судового рішення, на підставі якого набуто право власності на майно, перебіг позовної давності починається з моменту скасування такого судового рішення. (аналогічний правовий висновок Верховного Суду України, викладено у постанові по справі №6-866цс16 від 29.03.2017 року).

Так судом встановлено, що позивач починаючи з 2012 року оскаржував виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на належний йому автомобіль і в якості третьої особи приймав участь в розгляді справи про визнання прилюдних торгів недійсними, де участь також приймав і переможець аукціону на якому був проданий належний позивачу автомобіль, попередній власник автомобіля ОСОБА_3 . Рішення суду в цивільній справі № 295/2501/13ц - про визнання прилюдних торгів недійсними набрало законної сили 12.12.2013 року, про що достеменно знав позивач, однак до суду з позовом про витребування майна він звернувся лише 14.01.2022, через 8 років з моменту, коли дізнався про порушення свого права власності на спірний автомобіль.

В судовому засіданні представником позивача вказані обставини спростовані не були.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.

У питаннях визначення строків одразу закладена певна суперечність між інтересами однієї сторони, яка наполягає на безумовному застосуванні процесуальних строків, та інтересами іншої сторони, яка вважає, що строк варто поновити; умовний конфлікт між принципом правової визначеності та принципом права на судовий захист, обидва з яких є елементами принципу верховенства права.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі, які об`єктивно унеможливлюють або створюють істотні перешкоди для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій, а наведені позивачем причини до таких віднести не можливо.

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії», («Perez de Rada Cavanilles v. Spain»), заява №28090/95).

Реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Осман проти Сполученого Королівства», («Osman v. the United Kingdom»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Круз проти Польщі», («Kreuz v. Poland»), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення від 10 лютого 2010 року в справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 29 рішення від 09 грудня 1994 року в справі «Ruiz Torija v. Spain» («Руїс Торіха проти Іспанії»), заява №18390/91).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строків позовної давності.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: