22.09.2022 Справа № 363/207/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Тищенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення меж земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відновлення меж земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09 грудня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованого в реєстраційній книзі № 2850 позивачем було набуто право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:273:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З метою забудови земельної ділянки позивач звернувся до ПП «Компанія Географа» з заявою про встановлення на місцевості меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нові петрівці, масив «Польовий», Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області. Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевості) від 07 квітня 2016 року, проектні точки земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, кадастровий номер :03:273:0002, власником якої є позивач, відновлені та закріплені в натурі (на місцевості) у кількості 2 штук. Інші 2 межові знаки не встановлено, так як частина земельної ділянки (0,0200 га) протиправно зайнята суміжним землекористувачем ОСОБА_2 . Відповідачем вздовж усієї межі з суміжною земельною ділянкою було зведено огорожу з бетонних плит та нежитлову будівлю. Збудована відповідачем будівля та огорожа виступають за межі суміжної земельної ділянки на земельну ділянку, яка належить позивачу на праві приватної власності, окрім того, будівля збудована з порушенням вимог щодо мінімальної відстані (1 метр) до межі із сусідньою земельною ділянкою, чим порушується право власності позивача в частинні користування та розпорядження належним йому майном, а тому межі земельної ділянки кадастровий номер: :03:273:0002, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку підлягають відновленню, а будівля та огорожа підлягають знесенню. Всі звернення позивача щодо відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у володінні та розпорядження земельною ділянкою, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, кадастровий номер :03:273:0002, власником якої є позивач, відповідачем проігноровано. На підставі викладеного звернувся до суду та просив відновити межі земельної ділянки (кадастровий номер :03:273:0002), що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, власником якої є позивач шляхом знесення з цієї ділянки за рахунок відповідача будівлю за адресою: АДРЕСА_1 в частині, що виступає в середину земельної ділянки позивача за лінію В-Б, позначену на плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 24 липня 2008 року, а також шляхом знесення з цієї ділянки за рахунок відповідача огорожі, яка йому належить, та виступає в середину земельної ділянки позивача за лінію В-Б, позначену на плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту на право власності; знести за рахунок відповідача будівлю на відстань 1 (одного) метра назовні від межі земельної ділянки (кадастровий номер :03:273:0002, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , власником якої є позивач позначеної лінією В-Б на плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ ЕКСПЕРТ» про визнання недійсним та скасування державного акту повернуто заявнику.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2019 року по справі було призначено комплексну земельну та будівельно-технічну експертизи, провадження якої доручено експертам Експертно-дослідній службі України та провадження у справі було зупинено.

21.05.2020 року до суду з Експертно-дослідної служби України надійшов висновок експерта за результатами проведеної експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.05.2020 року поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача будучи присутнім під час судових засідань, які проводилися за його клопотання у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.

Відповідач та його представник до суду не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, згідно якої просив розглянути справу за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Крім того, представником позивача до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в червні 2019 року на замовлення відповідача інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_3 здійснена кадастрова зйомка земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0001, яка належить відповідачу з подальшою пост-обробкою отриманих геодезичних даних. Зйомка проводилась високоточними геодезичними приладами, а саме: приймач eLNav I 70 № 1034906 з апаратурою супутникових радіонавігаційних систем GPS приймача (реєстраційне посвідчення № 1912 про реєстрацію апаратури супутникових радіонавігаційних систем). Після проведених геодезичних та камеральних робіт земельної ділянки, кадастровий номер: :03:273:0001, яка належить відповідачу, виявлено, що фактичні межі земельної ділянки по розмірах, конфігурації та площі співпадають з тими, що вказані в Державному земельному кадастрі, що підтверджується схемою. Окрім того, під час проведення ортофотозйомки виявлено, накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 на земельну ділянку :03:273:0001, яка належить ОСОБА_2 . Відповідно до викопіювання з ортофотоплану, вбачається, що межі земельної ділянки позивача згідно державного акту не відповідають фактичним межам, оскільки будинок безпосередньо ОСОБА_1 , частково розташований на сусідній земельній ділянці. Тобто, при виготовленні державного акту на земельну ділянку кадастровий номер :03:273:0002 та подальшого внесення відомостей до Державного земельного кадастру допущені помилки, а саме: конфігурація вказаної земельної ділянки не відповідає існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості,) внаслідок чого здійснено накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:273:0001, яка належить ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В свою чергу представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження представника відповідача, щодо допущення помилки, а саме: конфігурації земельної ділянки не відповідає існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), що призвело до накладання земельної ділянки кадастровий номер :03:273:0002, яка належить позивачу на земельну ділянку, кадастровий номер :03:273:0001, яка належить відповідачу, є помилковими, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер-1:03:273:0001 складено у відповідності до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі та виданий значно раніше державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЙ номер 9482267 від 29 грудня 2012 року. Щодо повідомлення про винесення меж земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0001, 21 грудня 2015 року вважає неналежним повідомленням про виконання робіт оскільки, відповідачем було подано оголошення в місцеву газету без достатніх ідентифікуючих ознак, а вказано лише кадастровий номер земельної ділянки, що позбавило можливості позивача бути присутнім на проведенні робіт, тим самим унеможливило його подати свої заперечення щодо правильності вимірювання та встановлення знаків в натурі (на місцевості). Що стосується правильності вимірювання та встановлення знаків в натурі (на місцевості) яке проводилося ФОП ОСОБА_4 21 грудня 2015 року, зазначив, що воно проводилося вже по фактично незаконно встановленому паркану та з урахуванням господарських споруд, про що свідчать відомості в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 21 грудня 2015 року. Вважає, що технічна документація та складання відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Вишгородської районної державної адміністрації Київської області висновку були передчасними, оскільки вони були затверджені та надані ще до вимірювання та встановлення знаків в натурі (на місцевості). Вздовж усієї межі з суміжною земельною ділянкою, власником якої є позивач, відповідачем зведено огорожу з бетонних плит та нежитлову будівлю, які виступають за межі суміжної земельної ділянки на земельну ділянку, яка належить позивачу на праві приватної власності. Будівля та огорожа зведені відповідачем, порушують межі земельної ділянки, яка належить позивачу, що порушує право останнього володіти та користуватися нею.

Крім того, представником відповідача до суду було подано заперечення на позовну заяву, а також письмовий виступ у дебатах, в яких викладено аналогічні пояснення викладеним у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Судом встановлено, 09 грудня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованого в реєстраційній книзі № 2850 позивачем було набуто право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:273:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що приватним нотаріусом на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 094840 виданий ОСОБА_5 проставлено відмітку про перехід на права власності на дану земельну ділянку до ОСОБА_1 .

05.04.20216 року ОСОБА_1 звернувся до ПП «Компанія Географа» з заявою про встановлення на місцевості меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нові петрівці, масив «Польовий», Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області.

Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевості) від 07 квітня 2016 року, проектні точки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1430 га, кадастровий номер :03:273:0002, власником якої є ОСОБА_1 відновлені та закріплені в натурі (на місцевості) у кількості 2 штук. Інші 2 межові знаки не встановлено, так як частина земельної ділянки (0,0200 га) зайнята суміжним землекористувачем ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 948267 від 29 грудня 2012 року, зареєстрованого за № 26478, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 липня 2005 року, № 9227, ОСОБА_2 належить земельна ділянка, кадастровий номер :03:273:0001, площею 0,1581 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

12 листопада 2015 року на вказаній земельні ділянці ОСОБА_2 побудовано житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка була зареєстрована ним до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

12 грудня 2015 року ОСОБА_2 розміщено оголошення в місцевій газеті про повідомлення жителів с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області про винесення меж належної йому земельної ділянки в натурі (на місцевості).

21 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_6 закріплено в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 4 (чотири) шт. земельну ділянку площею 0,1581 га, кадастровий номер :03:273:0001.

В червні 2019 року на замовлення ОСОБА_2 інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_3 здійснена кадастрова зйомка земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0001, яка належить останньому з подальшою пост-обробкою отриманих геодезичних даних. Після проведених геодезичних та камеральних робіт земельної ділянки, кадастровий номер: :03:273:0001, яка належить відповідачу, виявлено, що фактичні межі земельної ділянки по розмірах, конфігурації та площі співпадають з тими, що вказані в Державному земельному кадастрі. Крім того, під час проведення ортофотозйомки виявлено, накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 на земельну ділянку :03:273:0001, яка належить ОСОБА_2 , що підтверджується викопіюванням з ортофотоплану.

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 в якому вказав, що 07 квітня 2016 року на замовлення ОСОБА_1 . Приватним підприємством «Компанія Геосфера» відновлено та закріплено в натурі (на місцевості) межові знаки у кількості 2-х штук. Між тим, інші 2 межових знака не встановлено, так як частина земельної ділянки, зайнята суміжним землекористувачем відповідачем, який на даній земельній ділянці побудував огорожу та будівлю, що виступають в середину земельної ділянки позивача, а тому з огляду на дані обставини позивач просить відновити межі земельної ділянки шляхом знесення будівлі та огорожі з ділянки за рахунок відповідача.

Відповідно до висновку експерта № 511/05/2020 за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, складеного 12 травня 2020 року, який міститься в матеріалах справи, експертом зроблено наступні висновки.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0001 площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0002 площею 0, 1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 розташована за адресою: АДРЕСА_1 перетинаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), яка має форму наближену паралелограма.

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, площею 0,1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , що графічно зображено на схемі в додатку № 2.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002 у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 1220,8 кв.м. (0,12208 га).

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001, площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , що графічно зображено на схемі в додатку № 1.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 1516,0 кв.м. (0,1516 га).

В зв`язку із тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:273:0001 та :03:273:0002 не мають спільної межі та фактично перетинаються в площині в результаті чого утворилася пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), встановити відповідність вимогам нормативних норм, розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.

Разом з тим, при порівнянні фактичного розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 із межами земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та :03:273:0002 встановлено ряд не відповідностей, які описані під час надання відповіді на третє питання в дослідницькій частині даного висновку.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до п. 7 Розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж у натурі на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натурі) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натурі. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив`язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі). Таким чином, земельна ділянка - це індивідуально визначена річ.

Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок на момент отримання сторонами державних актів на право власності на земельні ділянки та звернення позивача до суду, був визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376.

Відповідно до п.1.2 Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, - встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Виходячи з аналізу п.1.3 Інструкції виконавцем робіт із встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) є юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником, а замовником може бути - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно вимог п.2.1 даної Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (п.2.3 Інструкції).

Відповідно до положень Закону України «Про землеустрій», який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, саме землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів (ст.2 Закону).

Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, а одним із видів технічної документації є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису (ст.25 Закону)

Відповідно до ст.ст.26, 27 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі:

а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку.

Відповідно до п.«г» та п.«е» ч.1 ст.91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Крім цього, за загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст.ст.103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Положеннями частини 1 ст.4, ст.12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Із вказаної норми слідує, що кожен землекористувач має право вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Згідно зі ст.ст.106,158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок підвідомчий суду лише в частині не погодження з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Встановлення чи відновлення меж земельних ділянок віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері земельних відносин, а тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання віднесенні законом до сфери їх виключних повноважень.

В той же час, для встановлення чи має місце порушення відповідачем меж та зайняття земельної ділянки, яка належить позивачу, судом за клопотанням позивача була призначена судова земельна та будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта № 511/05/2020 за результатами проведеної земельної та будівельно-технічної експертизи, складеного 12 травня 2020 року, який міститься в матеріалах справи, експертом зроблено наступні висновки.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0001 площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:273:0002 площею 0, 1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 розташована за адресою: АДРЕСА_1 перетинаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), яка має форму наближену паралелограма.

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, площею 0,1430 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , що графічно зображено на схемі в додатку № 2.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002 у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 1220,8 кв.м. (0,12208 га).

Межі земельної ділянки за фактичним землекористуванням ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не відповідають межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001, площею 0,1581 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , що графічно зображено на схемі в додатку № 1.

В межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 1516,0 кв.м. (0,1516 га).

В зв`язку із тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:273:0001 та :03:273:0002 не мають спільної межі та фактично перетинаються в площині в результаті чого утворилася пляма накладання площею 191, 6 кв.м (0,0196 кв.м.), встановити відповідність вимогам нормативних норм, розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.

Разом з тим, при порівнянні фактичного розташування будівель і споруд, які перебувають у власності / користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 із межами земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та :03:273:0002 встановлено ряд не відповідностей, які описані під час надання відповіді на третє питання в дослідницькій частині даного висновку.

З викладеного слідує накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:273:0002, яка належить ОСОБА_1 з земельною ділянкою :03:273:0001, яка належить ОСОБА_2 .

Однак, встановити, що накладання вказаних земельних ділянок виникли саме, з вини відповідача, з долучених до матеріалів справи доказів не можливо, оскільки в матеріалах справи наявна технічна документація на земельну ділянку належну відповідачу, державний акт на право власності на земельну ділянку, який у встановленому законом порядку не скасований, а відтак доводи представника позивача, що саме відповідачем порушено межі земельної ділянки, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи у суді.

В схемі в додатку № 2 висновку експерта № 511/05/2020 зазначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 1438,4 кв.м. (0,1430 га). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 094840 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1430 га, що співпадає з фактичною площею земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 .

В схемі в додатку № 1 висновку експерта № 511/05/2020 зазначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 1534,5 кв.м. (0,15345 га). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 948267 ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1581 га, що майже співпадає з фактичною площею земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі № 382/752/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними рішення і дії суб`єкта владних повноважень колегія суддів зазначила, що факт розміщення належних ОСОБА_2 будівель на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, законність забудов підтверджується такими документами, як: державний акт на право власності на земельну ділянку № 948267, виданим відділом Держземагенства у Вишгородському районі 29 грудня 2012 року; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 12.05.2016 року; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №59330213 від 18.05.2016 року; Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 12.11.2015 року №62526; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 56510669 від 01.04.2016 року; рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про присвоєння поштової адреси житловому будинку АДРЕСА_2 , розташованій на належній земельній ділянці за №104 від 25 лютого 2016 року; лист відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за № 01/392 від 28.08. 2015 року, із якого видно, що за матеріалами Схематичного плану земельної ділянки наявного в складі Технічного паспорту, місце розташування об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, позначених літерами «А», житловий будинок, ОСОБА_7 госпблок не суперечить вимогам державних будівельних норм, передбачених БДН 360-92**» Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень».

З урахуванням тих обставин, що відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, який на момент розгляду даної справи у суді не скасований, належить земельна ділянка, з відповідними на ній забудовами, які як встановлено судом, розташовані в межах площі визначеної у державному акті, однак враховуючи, що відповідно до висновку експерта фактично розташований паркан між землекористування сторін розташований за межами земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та зміщений в північно-західному напрямку на відстань від 0,21 м до 0,42 м в глибину земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002, а отже огорожа відповідача відносно північно-західної межі встановлена із порушенням вимог ДБН «Планування і забудова території», суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та зобов`язання відповідача перенести паркан.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 88, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення меж земельної ділянки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , який є власником суміжної земельної ділянки перенести паркан розташований за межами належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0001 та зміщений в північно-західному напрямку на відстань від 0,21 м до 0, 42 м в глибину земельної ділянки з кадастровим номером :03:273:0002 належної ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлений 30 вересня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві, 19.06.1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ).

Суддя І.Ю. Котлярова