Справа № 131/108/20
Провадження № 22-ц/801/1509/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Панасюка О.С., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури

на заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Балтака Д.О.

в справі № 131/108/20

за позовом заступника керівника Немирівської окружної прокуратури (позивач) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року заступник керівника Немирівської окружної прокуратури звернувся до районного суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді робітника на лісогосподарських роботах Христинівської виробничої ділянки виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці», у період часу з 15 січня 2018 року по 26 січня 2018 року в лісозахисних смугах кварталу № 5 виділах № 38 площею 2,14 га та № 67 площею 5,73 га, які знаходяться біля с. Володимирівка та с. Тягун Іллінецького району Вінницької області здійснив незаконне спилювання за допомогою бензопили 7-ми дерев порід: ясен 4 шт. діаметром 86, 60, 65, 62 см.; дуба 3 шт., діаметром 60, 58, 70 см.

Внаслідок зазначених протиправних дій відповідача державі нанесено істотну шкоду, яка згідно із висновком інженерно-екологічної експертизи від 13.07.2018 року № 2542/18-21 становить 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. і яка станом на момент звернення прокурора з позовом до суду в добровільному порядку не відшкодована.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2018 року за № 0000036 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 246 КК України закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасовано кримінальну відповідальність за діяння вчинене особою.

В подальшому матеріали даного кримінального провадження на виконання частини п`ятої статті 38 КпАП України направлені до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з метою вирішення питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 65-1 КпАП України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2019 року № 06/214 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 65-1 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень 00 коп., який відповідач сплатив у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Зазначене стало підставою для звернення заступника керівника Немирівської окружної прокуратури з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області, яким просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідача шкоди заподіяної внаслідок заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 120 405 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять) гривень 01 коп.

Рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

25 липня 2022 року перший заступник Вінницької обласної прокуратури В.Гайворон подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року винесеним з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що факт перебування відповідача у трудових відносинах з Шевченківською дистанцією захисних лісонасаджень Одеської Залізниці ніким не заперечується. Проте ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку дерев з власної ініціативи з метою одержання прибутку від подальшого продажу і доказів про виконання ним трудового завдання під час вирубки дерев матеріали справи не містять.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 серпня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (120 405,01 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що слідчим відділенням Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2018 року за № 0000036 за підозрою у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 246 КК України.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 року зазначене кримінальне провадження закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 284 КПК України - у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасовано кримінальну відповідальність за діяння вчинене особою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження судом установлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він згідно наказу № 113-ОС від 20.12.2016 року працював на посаді робітника на лісогосподарських роботах 5 розряду Христинівської виробничої ділянки виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці». Так, ОСОБА_1 , перебуваючи на займаній посаді, в період часу з 15.01.2018 р. по 26.01.2018 р. в лісозахисних смугах кварталу № 5 виділах № 38 площею 2,14 га та № 67 площею 5,73 га, які знаходяться біля с. Володимирівка та с. Тягун Іллінецького району Вінницької області здійснив незаконне спилювання за допомогою бензопили 7-ми дерев порід: ясен 4 шт. діаметром 86, 60, 65, 62 см.; дуба 3 шт., діаметром 60, 58, 70 см. Такі умисні дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 246 КК України, як незаконна порубка у захисних насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

Відповідно до висновку проведеної в межах зазначеного кримінального провадження інженерно-екологічної експертизи від 13.07.2018 року № 2542/18-21 загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної вирубки 3-ох дерев породи дуб та 4-ох дерев породи ясен у кварталі № 5 виділах 38, 67 на території виробничого підрозділу служби колії Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Іллінецького району Вінницької області становить 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. (а.с. 10-15).

Аналогічні обставини встановлені протоколом про адміністративне правопорушення № 010207 від 12 червня 2019 року, складеним щодо ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г. від 18 червня 2019 року № 06/214 про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 65-1 КпАП України та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Постановою № 60218166 від 29.10.2019 року закінчено виконавче провадження з підстав сплати боржником ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн до відкриття виконавчого провадження.

Згідно розрахунку, проведеного Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області відповідно до постанови КМУ від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок незаконної порубки дерев, становить 120 405,01 грн.

15 листопада 2019 року Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області відповідачу направлена претензія № 4209/06 із пропозицією з метою уникнення судових витрат провести у добровільному порядку сплату нанесених збитків у розмірі 120 405,01 грн у строк до 15 грудня 2019 року.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення не повністю відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд визнав ОСОБА_1 неналежним відповідачем, встановивши при цьому, що останній вчиняючи дії щодо незаконної порубки дерев, перебував у трудових відносинах із відокремленим структурним підрозділом Шевченківська дистанція захисних лісонасаджень Одеської залізниці.

До такого висновку суд прийшов з огляду на формулювання обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статтею 246 КК України, викладеного в ухвалі Липовецького районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 р. про закриття кримінального провадження, яка в силу змісту частини шостої статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при розгляді зазначеної справи.

Проте колегія суддів не погоджується із таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до статті 105 Лісового Кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1). Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (пункт 1 ч. 2).

Статтею 107 Лісового Кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі Закон) порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону).

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно положень статті 22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки - п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).

Розмір такої шкоди обчислюється відповідно до Постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, по-перше, в трудових відносинах, а, по-друге, шкода, заподіяна нею у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, обумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 (справа № 6-229цс14), від 27.03.2017 (справа N 914/2117/16).

Суб`єктивна сторона незаконної порубки лісу характеризується прямим умислом: особа усвідомлює суспільно небезпечний характер вчинюваної ним порубки лісу, відповідний статус об`єкта, де вона відбувається, і бажає її вчинити. Висновок про наявність саме умисної форми вини при незаконній порубці лісу випливає із законодавчого формулювання, що містить описання об`єктивної сторони суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 246 КК України.

За змістом обвинувального акта ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що перебуваючи на посаді робітника на лісогосподарських роботах Христинівської виробничої ділянки виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці», у період часу з 15 січня 2018 року по 26 січня 2018 року в лісозахисних смугах кварталу № 5 виділах № 38 площею 2,14 га та № 67 площею 5,73 га, які знаходяться біля с. Володимирівка та с. Тягун Іллінецького району Вінницької області здійснив незаконне спилювання за допомогою бензопили 7-ми дерев порід: ясен 4 шт. діаметром 86, 60, 65, 62 см.; дуба 3 шт., діаметром 60, 58, 70 см.

У подальшому, з метою трелювання незаконно зрізаної деревини, ОСОБА_1 за допомогою третьої особи, ОСОБА_2 , якому не було відомо, що порубка дерев незаконна, колісним трактором здійснив трелювання стовбурів незаконно зрізаних дерев. Після чого продав отриману внаслідок незаконної порубки деревину невстановленій слідством особі.

Сторонами у справі не заперечується той факт, що ОСОБА_1 під час вчинення незаконної порубки дерев перебував у трудових відносинах з Христинівською виробничої ділянки виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці», проте матеріали справи не містять доказів виконання ним робіт по вирубці дерев саме на виконання виробничого завдання в межах трудових обов`язків.

Саме як фізична особа ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за незаконну вирубку дерев, про відшкодування шкоди за які було заявлено у позові, та визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 65-1 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення від 12.06.2019 та постанова про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2019 № 06/214 ОСОБА_1 оскаржені у встановленому законом порядку не були. Він погодився з ними та добровільно сплатив накладений на нього штраф.

Якраз ця постанова відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та ч вчинені вони цією особою.

Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , хоч і перебував у трудових відносинах з Христинівською виробничою ділянкою виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці», проте не під час виконання своїх трудових обов`язків, а як фізична особа, саме незаконно (без відповідних дозвільних документів), здійснив спилювання за допомогою бензопили 7-ми дерев, які знаходяться біля с. Володимирівка та с. Тягун Іллінецького району Вінницької області а тому він повинен особисто відповідати за збитки, заподіяні державі.

На думку колегії суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки здійснив незаконну порубку дерев, перебуваючи у трудових відносинах із господарством, яке нібито має нести відповідальність за такі його дії.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Платником судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, згідно платіжних доручень №14 від 22.01.2020 та №1157 від 19.07.2022 (відповідно) є Вінницька обласна прокуратура.

Оскільки суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення Ілленцького районного суду Вінницької області, задовольняє позов повністю, з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2102 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн, всього: 5255 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури задовольнити.

Заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов заступника керівника Немирівської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави шкоду, завдану навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев в сумі 120 405 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять) гривень 01 коп., шляхом перерахування коштів на рахунок: УК У Іллінецькому районі (ОТГ м. Іллінці) 24062100, , банк: Казначейство України, IBAN UA 1002780, призначення платежу - «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судові витрати понесені нею по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5 255 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:І.В. Міхасішин О.С. Панасюк