УХВАЛА

12 травня 2022 року

м. Київ

справа № 464/7099/21

провадження № 61-3756ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Стат», Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів»,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ГУ ДПС у Волинській області звернулося до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2021 року заяву ГУ ДПС у Волинській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю задоволено.

Зобов`язано АТ АКБ «Львів» надати ГУ ДПС у Волинській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно ТОВ «А-СТАТ», шляхом надання в паперовому або електронному вигляді інформації про обсяг та обіг коштів на рахунках, які належали ТОВ «А-Стат» в розрізі контрагентів із зазначенням дат проведення операцій, сум платежів, призначень платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ за період з 06 лютого 2019 року по 30 червня 2021 року, із врахуванням вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України, за період перебування у статусі суб`єкта господарювання.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішення, ТОВ «А-СТАТ» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «А-Стат» задоволено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2021 року скасовано та постановлено нове рішення, яким в задоволенні заяви ГУ ДПС у Волинській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю відмовлено.

ГУ ДПС у Волинській області 21 квітня 2022 року звернулося засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Львівським апеляційним судом прийнято постанову 16 грудня 2021 року, дата виготовлення повного тексту якої 16 грудня 2021 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної постанови, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, є 17 січня 2022 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 21 квітня 2022 року, що вбачається відбитку штемпеля на конверті, який зданий до відділення Укрпошти, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що первісну касаційну скаргу 06 січня 2022 року, тобто в строк встановлений статтею 390 ЦПК України, але скаргу було повернуто ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року, яку було отримано заявником 18 квітня 2022 року. Вказане підтверджується копією супровідного листа Верховного Суду зі штампом вхідної кореспонденції ГУ ДПС у Волинській області.

Верховним Судом встановлено, що первісну касаційну скаргу було повернуто у зв`язку з порушенням пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд дійшов висновку, що заявницею пропущено строк з підстав порушення нею норм процесуального закону, тому вказане не свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Таким чином, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій вказати інші причини пропуску строку та надати докази про це.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявник має право надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, до касаційної скарги заявником додано платіжне доручення про сплату судового збору від 21 грудня 2021 року № 4939 на суму 2 270,00 грн, яка не може бути прийнята судом, як належний доказ сплати судового збору, оскільки вказаний судовий збір було сплачено заявником при поданні первісної касаційної скарги ГУ ДПС у Волинській області, яку ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року повернуто (касаційне провадження № 61-594ск22).

За повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.

Підпунктом 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення із заявою) встановлено, що за подання до суду заяви у справах окремого провадження юридичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 270,00 грн (2 270,00 грн х 0,5 х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині пропуску строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а в разі невиконання іншої частини вимог даної ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська