провадження № 2/361/2107/22
09 листопада 2022 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ШБУ-77 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування позову зазначало, що 18 грудня 2020 року близько 09.50 год. по АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить Товариству, під керуванням ОСОБА_2 , унаслідок чого пошкоджено автомобіль марки Skoda Octavia A7. Винним у вчиненні даної ДТП постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2021 року у справі № 361/194/21 визнано водія автомобіля марки Ford Mustang відповідача ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 була застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування № 200718851 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 177/323/139673 у Приватному акціонерному товаристві Українська пожежно-страхова компанія (далі ПрАТ УПСК або Страховик).
При зверненні засобами телефонного зв`язку до страхової компанії ПрАТ УПСК Товариству повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхової виплати полягає у тому, що при розрахунку суми виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі замінюються на нові, отже різниця в сумі понесених ТОВ ШБУ-77 витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого під час ДТП належного позивачу автомобіля підлягає стягненню з винуватця ДТП, тобто з водія ОСОБА_1 .
Представник позивача адвокат Власов М.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без участі представника сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду він не подавав.
Третя особа ПрАТ УПСК у судове засідання не з`явилося, про розгляд справи судом повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року близько 09.50 год. у місті Бровари Київської області по вулиці Київська, буд. 261, сталася ДТП за участю автомобіля марки Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та належного позивачу ТОВ ШБУ-77 автомобіля марки Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2
17 березня 2021 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/194/21 про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено, що 18 грудня 2020 року близько 09.50 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку № 261 по вулиці Київська у місті Бровари Київської області, під час перестроювання не надав перевагу в русі автомобілю марки Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по смузі дорожнього руху, на яку він мав намір перестроїтися, у результаті чого допустив із ним зіткнення. Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії та інші учасники дорожнього руху не постраждали. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що його судом притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки Skoda Octavia A7, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований 05 вересня 2018 року на праві власності за ТОВ ШБУ-77, позивачем у справі.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Mustang, д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до Полісу обов`язкового страхування № 200718851 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 177/323/139673 була застрахована у ПрАТ УПСК.
У ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (далі Закон № 85/96-ВР), чинного на час виникнення правовідносин, визначено, що страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону № 85/96-ВР страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У ч. 1 ст. 29 Закону № 1961-IV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
У ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 викладено правову позицію та зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля із урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно із ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Принцип повного відшкодування майнової шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 2270 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.