Справа № 127/5180/22
Провадження № 22-ц/801/1223/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 рокуСправа № 127/5180/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

за участі секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 20 травня 2022 року в м. Вінниці суддею цього суду Дерновою В.В., дата складання його повного тексту невідома,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі -АТ «Ощадбанк») скасувати рішення від 25.01.2022 року та відновити ділові відносини; стягнути з відповідача на його користь 14 255 грн. (еквівалентно 500 доларам США) як неправомірно списані з його рахунку; зобов`язати відповідача відновити йому рахунок для збереження валютних коштів та не чинити перешкод у користуванні даним рахунком.

Позов мотивований тим, що в січні 2022 року отримав лист від керівництва АТ «Ощадбанк», у якому йому повідомлено про відмову від підтримання ділових відносин з клієнтом у зв`язку з встановлення неприйнятно високого рівня ризику.

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 надіслано на адресу АТ «Ощадбанк» претензію з вимогою у 7-денний термін з дня її отримання відновити відносини з ним, як з сумлінним клієнтом, повернути несправедливо сплачені банківською установою кошти з валютного рахунку в розмірі 14 255 грн. (еквівалентно 500 доларам США) та принести вибачення. Втім жодної відповіді на день звернення до суду ним не отримано, що порушує його права як споживача банківських послуг.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник АТ «Ощадбанк», зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою від 20.06.2022 про відкриття апеляційного провадження було встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 04.07.2022, однак відзив АТ «Ощадбанк» було надіслано 05.07.2022 року, тобто на наступний день після закінчення строку, встановленого судом, що є порушенням вищевказаної норми.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

На думку апеляційного суду, відмова у продовженні строку для подачі відзиву, який пропущено на один день, буде саме надмірним формалізмом, про який зазначає ЄСПЛ та не є зловживанням АТ «Ощадбанк» своїми правами, а тому відзив слід прийняти та взяти до уваги.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фінансові операції позивача відповідають, якнайменше, двом критеріям ризику, які визначені у Постанові Правління НБУ України від 19.05.2020 року № 65 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» та позивачем на надано банку інформації та документів, які необхідні для здійснення заходів фінансового моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Тому ОСОБА_1 було обґрунтовано встановлено неприйнятно високий рівень ризику, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є підставою для відмови від підтримання ділових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відкрито валютний рахунок у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

ОСОБА_1 надано до суду Договір про надання інформаційних послуг № 1/22-М від 10 січня 2022 року (далі Договір), укладений між ним як Виконавцем та компанією HEELVEIL LTD як Замовником, яким передбачалося, що Виконавець надає Замовникові послуги щодо розробки Інформаційно-аналітичних продуктів (а.с. 11-14).

Відповідно до змісту вказаного Договору, Інформаційно-аналітичні продукти це розроблені Виконавцем самостійно та за власний рахунок інформаційно-аналітичні матеріали, які відповідають умовам Договору та пов`язані з такою тематикою: надання досліджень щодо портфелю цінних паперів, у тому числі стану та структури організованого ринку цінних паперів на території РФ; динаміки показників цінних паперів, випущених емітентами у РФ; показників таких емітентів цінних паперів.

Згідно з Актом-звітом від 14 січня 2022 року до Договору про надання інформаційних послуг № 1/22-М від 10 січня 2022 року, Виконавцем надано Замовнику послуги за Договором належним чином; підсумкова сума винагороди Виконавця складає 37 247,70 доларів США (а.с. 15).

Меморіальним ордером № від 25.01.2022 року зафіксовано надходження коштів 14.01.2022 року в розмірі 37 247, 70 доларів США на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 54).

За здійснення переказу з рахунку позивача відповідно до тарифів банку було списано комісію в розмірі 500 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № від 27.01.2022 року (а.с. 55).

На виконання банком заходів належної перевірки клієнтів, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу на адресу позивача було направлено лист за вих. №429 від 17.01.2022 року з вимогою надати наступні документи/інформацію в термін до 21.01.2022, а саме: опитувальник із зазначенням про джерела та обсяги надходження коштів; лист-пояснення від клієнта на предмет відповідності фінансовою операції, що здійснюється по рахунку, змісту його діяльності та фінансовому стану; інформацію щодо учасника валютної операції, в тому числі щодо кінцевих бенефіціарних власників компанії HEELVEIL LTD; рахунок-фактуру відповідно до п.2.6 договору №1/22-М від 10.01.2022 року (а.с. 49).

18.01.2022 року ОСОБА_1 надіслано на адресу АТ «Ощадбанк» повідомлення про те, що йому невідомо хто являється кінцевим бенефіціарним власником компанії HEELVEIL LTD та таким власником він не являється (а.с. 51).

18.01.2022 року ОСОБА_1 надіслано на адресу АТ «Ощадбанк» повідомлення про те, що укладена угода була разовою, мала цивільно-правовий характер, укладена від імені фізичної особи і для зарахування коштів були надані банківські реквізити фізичної особи (а.с. 52).

На виконання банком заходів належної перевірки клієнтів, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу на адресу позивача було направлено лист за вих. №430 від 20.01.2022 року з вимогою надати наступні документи/інформацію в термін до 25.01.2022, а саме: інформацію щодо учасника валютної операції, його діяльності та кінцевих бенефіціарних власників компанії HEELVEIL LTD; свідоцтво, сертифікат або інший документ, що підтверджує відповідні кваліфікаційні навички на право здійснення професійної діяльності на фондовій біржі; лист-пояснення щодо подальшого наміру використання переказу; інформацію щодо наявності економічної доцільності, суті та мети валютної операції; фінансову звітність за 2020 2021 роки з відміткою/квитанцією про прийняття уповноваженими органами (а.с. 50 ).

У заяві від 21.01.2022 року ОСОБА_1 зазначено, що грошові кошти в розмірі 37 247, 70 доларів США, які надійшли 14.01.2022 року на його ім`я від компанії HEELVEIL LTD на рахунок НОМЕР_1 є винагородою. Ця операція не пов`язана із здійсненням підприємницької, інвестиційної діяльності і має разовий характер (а.с. 53).

Зі змісту повідомлення від 25.01.20222 за вих. №432 вбачається, що АТ «Ощадбанк», керуючись нормами статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2021 № 361-ІХ (далі Закон) прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику. АТ «Ощадбанк» запропоновано ОСОБА_1 протягом 5 робочих днів з дня отримання листа звернутись до відділення Банку для закриття рахунків (а.с. 8).

У претензії від 03.02.2022, адресованій АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 зазначив, що переконливих пояснень щодо рішення про відмову від підтримання ділових відносин йому не було надано. Просив у 7-денний термін з дня отримання претензії відновити відносини з ним, як з сумлінним клієнтом, повернути несправедливо сплачені банківською установою кошти з валютного рахунку в розмірі 14 255 грн. (еквівалентно 500 доларам США) та принести вибачення (а.с. 9).

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч.1, 3 ст. 1066 ЦК України).

Згідно ч.1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду (ч.1 ст. 1074 ЦК України).

Частиною 2 статті 1075 ЦК України закріплено право банку вимагати розірвання договору банківського рахунка: якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це; у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором; у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки.

Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

Належна перевірка здійснюється у разі:

- встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за видами страхування, що не передбачають здійснення страхової виплати в разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою певного віку, визначеного в такому договорі, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 27 тисяч гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї, за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5 тисяч гривень);

- наявності підозри;

- здійснення переказів (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень, або суму, еквівалентну зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості, але є меншою за суму, передбачену частиною першою статті 20 цього Закону;

- проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень;

- виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта;

- проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Залежно від рівня ризику проведення фінансової операції належна перевірка клієнта здійснюється також у разі проведення ним кількох фінансових операцій, що можуть бути пов`язані між собою, на загальну суму, що дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка.

З метою неперешкоджання звичайній діловій практиці верифікація клієнта може здійснюватися за необхідності під час встановлення ділових відносин. У такому разі здійснення верифікації має бути завершене якнайшвидше після першого контакту з клієнтом, за умови здійснення ефективного управління ризиками легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Верифікація клієнта також може бути здійснена після відкриття рахунка, але до проведення по ньому першої фінансової операції.

Верифікація здійснюється також в інших випадках, установлених Національним банком України для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, за якими він відповідно до цього Закону здійснює державне регулювання і нагляд.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а державні органи, державні реєстратори зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідно до законодавства інформацію, що стосується здійснення належної перевірки. Зазначена інформація подається безоплатно. Порядок подання інформації визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі офіційних документів або інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел (якщо інше не передбачено цим Законом), здійснювати верифікацію.

Офіційні документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Копії офіційних документів, крім нотаріально засвідчених, на підставі яких суб`єкт первинного фінансового моніторингу здійснив верифікацію, засвідчуються в порядку, встановленому суб`єктом державного фінансового моніторингу, що відповідно до цього Закону виконує функції державного регулювання та нагляду за відповідним суб`єктом первинного фінансового моніторингу.

Частиною 17 загаданої статті встановлено, що нормативно-правовими актами суб`єктів державного фінансового моніторингу, що відповідно до цього Закону виконують функції державного регулювання і нагляду за суб`єктами первинного фінансового моніторингу, визначаються:

- порядок здійснення агентом ідентифікації та верифікації клієнтів;

- порядок використання інформації щодо ідентифікації, верифікації клієнтів, встановлення їх кінцевих бенефіціарних власників та вжиття заходів з верифікації їх особи, а також інформації щодо мети та характеру майбутніх ділових відносин, отриманої від третьої особи, яка є суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до вимог цього Закону або вживає подібні за змістом заходи, підлягає відповідному нагляду відповідно до законодавства країни реєстрації такого суб`єкта та діє від свого імені.

За змістом статті 12 цього Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим.

Суб`єкти державного фінансового моніторингу, що відповідно до цього Закону виконують функції державного регулювання і нагляду за відповідними суб`єктами первинного фінансового моніторингу, можуть визначати обставини, за яких здійснюються посилені заходи належної перевірки, та дії, що повинні вживатися суб`єктами первинного фінансового моніторингу за таких обставин.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: є складними фінансовими операціями; є незвично великими фінансовими операціями; проведені у незвичний спосіб; не мають очевидної економічної чи законної мети.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин з метою визначення, чи є такі фінансові операції або дії клієнта підозрілими.

Відповідно до частини першої статті 15 цього Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі:

- якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;

- встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей;

- подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

- виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою;

- якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.

Відповідно до пп. 5 п. 8 Порядку відмови банку від встановлення (підтримання) ділових відносин/проведення фінансової операції, затвердженого Постановою Правління НБУ України від 19.05.2020 року № 65 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» (далі Положення), Банк має визначити у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ порядок відмови в передбачених Законом про ПВК/ФТ випадках від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) або проведення фінансової операції, що також має містити, зокрема, порядок інформування клієнта про відмову в установленні (підтриманні) із ним ділових відносин з обов`язковим зазначенням дати відмови та відповідних підстав відмови, визначених статтею 15 Закону про ПВК/ФТ (із посиланням на конкретні абзаци, пункти та частини цієї статті).

Як вбачається з повідомлення АТ «Ощадбанк» № 432 від 25.01.2022 року, адресованого ОСОБА_1 , підставою для відмови від підтримання ділових відносин стало встановлення неприйнятно високого рівня ризику.

Згідно з пп. 5 п. 3 Порядку моніторингу фінансових операції, їх реєстрації та здійснення інформаційного обміну з СУО (додаток 15 до Положення) Банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення), типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ.

Здійснення оцінки ризику передбачає встановлення рівня ризику клієнта з урахуванням таких основних складових ризику, які зазначені у Додатку 19 до Положення: ризику за типом клієнта, ризику послуги, яку клієнт отримує від банку, географічного ризику та ризику за каналом постачання послуги (продукту).

До Критеріїв ризику за типом клієнта, зокрема, належить надання Клієнтом послуг, які важко документально підтвердити, що вони насправді були надані (наприклад, рекламні, маркетингові, консалтингові послуги, послуги з дослідження ринку, розроблення та обслуговування IT-рішень) (пункт 4 розділу I додатка 19 до Положення).

Надані позивачем ОСОБА_1 послуги за Договором про надання інформаційних послуг щодо розробки Інформаційно-аналітичних продуктів № 1/22-М від 10 січня 2022 року належать до послуг, які за Критеріями ризику за типом клієнта є ризиковими.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ додатка 19 до Положення банк під час розроблення власних географічних критеріїв ризику повинен, зокрема, урахувати держави (території), що віднесені Кабінетом Міністрів України до переліку офшорних зон.

Як вбачається зі змісту Договору про надання інформаційних послуг № 1/22-М від 10 січня 2022 року, місцезнаходженням Замовника компанії HEELVEIL LTD, яка є джерелом походження грошових коштів, є Сейшельські Острови (Seychelles), які належать до держав, віднесених до офшорних зон згідно Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 143-р «Про віднесення держав до переліку офшорних зон» .

Фінансові операції позивача відповідають, якнайменше, двом критеріям ризику.

Таким чином, відповідачем було обґрунтовано встановлено ОСОБА_1 неприйнятно високий рівень ризику, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є підставою для відмови від підтримання ділових відносин.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08 липня 2017 року № 584 суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У пункті 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта.

Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.

Аналогічна позиція неодноразово викладалася Верховним Судом у постановах від 05 березня 2020 року у справі № 910/7161/19, від 25 квітня 2019 року у справі № 910/1555/18, від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/21320/17.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не було надано інформації, яка була запитувана банком з метою дотриманням вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», для здійснення заходів фінансового моніторингу, тому банк прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин, що відповідає положенням «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08 липня 2017 року № 584.

Отже, саме факт ненадання інформації та документів, які необхідні для здійснення заходів фінансового моніторингу та відповідність фінансових операцій позивача, якнайменше, двом критеріям ризику, стали підставою для прийняття рішення про відмову від підтримання ділових відносин.

На думку суду першої інстанції, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 14 255 грн. (еквівалентно 500 доларам США) як неправомірно списаних з його рахунку та про зобов`язання відповідача відновити ОСОБА_1 рахунок для збереження валютних коштів та не чинити перешкоди у користуванні даним рахунком, є похідними від первинної позовної вимоги, а тому також не можуть бути задоволені. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не спростовані твердження відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що вказана сума є комісією за перерахування всієї отриманої клієнтом суми.

Суд першої інстанції, встановивши, що фінансові операції позивача відповідають, якнайменше, двом критеріям ризику та позивачем на надано банку інформації та документів, які необхідні для здійснення заходів фінансового моніторингу, що стало підставою для прийняття рішення про відмову від підтримання ділових відносин, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

Т. М. Шемета