Провадження № 6/756/210/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали за поданням головного державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон, стягувач: ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом №756/14699/21, який був виданий 08.06.2022 Оболонським районним судом м. Києва.

В обґрунтування подання зазначено, зокрема, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. перебуває виконавче провадження №69230110 з виконання виконавчого листа №756/14699/21, який був виданий 08.06.2022 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою - 3400 доларів США 00 центів. Так, 15.06.2022 головним державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69230110, яка направлена боржнику. Окрім цього, 15.06.2022 винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми стягнення, про що боржник повідомлений належним чином. Того ж дня, державним виконавцем направлено запити до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України. Виконавець, зокрема, зазначає, що від належного виконання зобов`язання боржник ухиляється, будь-яких дій з його боку на його виконання не здійснено, тому виконавець вважає, що виникла потреба щодо вжиття заходу примусового виконання - обмеження боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідного зобов`язання.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участі державного виконавця. Оскільки державний виконавець в судове засідання не з`явився, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності приватного виконавця.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі №756/14699/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою у розмірі 3400 доларів США 00 центів, витрати на правову допомогу у розмірі 6500 гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок, комісію банку за перерахування судового збору у розмірі 19 гривень 86 копійок.

08.06.2022 Оболонським районним судом м. Києва на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №756/14699/21.

Постановою головного державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. від 15.06.2022 відкрито виконавче провадження ВП №69230110 з виконання виконавчого листа №756/14699/21, виданого 08.06.2022.

Цього ж числа, державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужуком П.П. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Пункт 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи викладені вище принципи, суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно має виконувати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

Однак, сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду.

Суд вважає за доцільне відмітити, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Але самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни. Державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник намагається виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, як установлено судом обставини, на які посилається виконавець, об`єктивно не підтверджені наданими матеріалами.

З наданих виконавцем матеріалів не убачається, що державним виконавцем була перевірена інформація про наявність реєстрації права власності на нерухоме майно за боржником відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та в органах БТІ.

Також слід зауважити, що згідно із з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Стаття 28 вищезазначеного Закону встановлює обов`язок виконавця надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження, рекомендованим поштовим відправленням.

Наявні у матеріалах справи докази та матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження факту належного надіслання та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, вимог державного виконавця, постанов про накладення арешту коштів боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, державним виконавцем не долучаються до подання та матеріалів виконавчого провадження рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення боржнику, а також доказів на підтвердження того, що відповідні постанови, вимоги були направлені саме за адресою проживання боржника, отримані саме ним. З огляду на викладене, відсутні підстави стверджувати, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Крім того, у поданні державного виконавця взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Отже, у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавець у повній мірі у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використав усі надані йому права у точній відповідності із законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, тому у поданні державного виконавця слід відмовити.

Керуючись статтями 260-261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Стужук П.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Ткач