ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5017/20
провадження № 6/753/120/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі АВДЄЄВІЙ Т.В.

за участю

заявник не з`явився;

заінтересовані особи не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Фарел», Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА» та АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал», Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просить визнати виконавчий лист №2-3588/11, виданий 05.02.2012 року Дарницьким районним судом міста Києва у цивільній справі №2-3588/11 про стягнення 463 748,44 грн. боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність обов`язку боржника перед стягувачем, а також у зв`язку з закінченням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Сторони у цивільній справі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про розгляд справи за їхньою відсутністю не подавали, що не перешкоджає розгляду заяви судом.

Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступне.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.04.2011 задоволено частково позовні вимоги, а саме: розірвано кредитний договір №223384884 від 24.04.2008 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 та стягнуто з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 61 928,44 грн. та судові витрати у сумі 1 820,00 грн., а всього стягнуто 463 748,44 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

15.02.2012 Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-3588/11 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 463 748,44 грн. боргу. Строк звернення до виконання 1 рік.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 18.03.2016 відкрито виконавче провадження № 50315727 з примусового виконання виконавчого листа №2-3588/11.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №2-455/11 (провадження №6/753/359/20) задоволено подання Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та видано дублікат виконавчого листа №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 463 748,44 грн. у зв`язку зі втратою виконавчого листа №2-3588/11.

Питання про поновлення строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до примусового виконання перед судом не ставилося, судом не вирішувалося.

З викладеного вбачається, що виконавче провадження № 50315727 було розпочато 18.03.2016 на підставі виконавчого листа по справі №2-455/11 від 15.02.2012, тобто з порушенням строку на його пред`явлення до виконання, оригінал зазначеного виконавчого листа втрачений, рішенням суду за поданням Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виданий його дублікат, стягувач про поновлення строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання перед судом не порушував, інформація про пред`явлення стягувачем дублікату виконавчого листа до примусового виконання у суду відсутня.

Водночас, постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сніжинського Тараса Євгеновича у виконавчому провадженні № 50315727від 28.01.2020 було звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника, постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сніжинського Тараса Євгеновича у виконавчому провадженні № 50315727 від 13.02.2020 року передано ВЛ на виконання за місцем роботи та за місцем отримання пенсії боржника.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент видачі вказаного виконавчого листа встановлювались статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Так, відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, у вказаній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV втратив чинність з 05 жовтня 2016 року згідно із Законом № 1404-VIII, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом (абзац 2 пункту 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404- VIII).

Слід зауважити, що законодавець визначив порядок переходу від однієї форми регулювання правовідносин до іншої, навівши відповідні правила у розділі ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, згідно з пунктом 5 якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, враховуючи приписи частин першої - другої статті 12 Закону № 1404-VІІІ, на момент звернення ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» 25 лютого 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 15 лютого 2012 року у справі, становив один рік, перебіг якого мав би починатися з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27.04.2011 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 461 928,44 грн. та судові витрати у сумі 1 820,00 грн., а всього 463 748,44 грн. набрало законної сили 10.05.2011 та було звернуто стягувачем до виконання тільки в березні 2016 року, питання про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не ініціювалось, судові рішення з даного питання відсутні, отож суд дійшов висновку, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, що є правовою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню та як наслідок підставою для закінчення виконавчого провадження.

Більше того, матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року є втраченим, що підтверджується Актом втрати виконавчого документу від 28.01.2020, виданим Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно Довідки вих. № іоі-В27 від 25.02.2020 ще 30.06.2017 заборгованість за кредитним договором № 223384884 від 25.04.2008 року була відступлена АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь нового кредитора ПАТ «Комерційний Банк».

Проте ПАТ «Комерційний Банк», як новий кредитор, з заявою про заміну кредитора у виконавчому провадженні №50315727 до суду не звертався, відтак порушення прав кредитора у виконавчому провадженні у разі визнання виконавчого листа №2-3588/11 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 463 748,44 грн. таким, що не підлягає до виконання, не вбачається.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у своїй постанові від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «nonconceditvenirecontrafactumproprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника.

Проте, стягувач у виконавчому провадженні №50315727 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.04.2011, яке було розпочато 18.03.2016, вищезазначених критеріїв не дотримався, питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року, як і питання про звернення до виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №2-455/11 про видачу дублікату цього виконавчого листа, поновлення строків на його пред`явлення до примусового виконання перед судом не порушував, відтак не проявив належної добросовісної та законної поведінки учасника судового процесу на стадії виконання судового рішення.

До того ж строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі №2-455/11 від 15.02.2012, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час видачі виконавчого листа, закінчився ще у травні 2012 року.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву про визнання виконавчого листа №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва перед судом, таким, що не підлягає виконанню необхідно задовольнити.

Водночас, належний стягувач не позбавлений права на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №2-455/11 (провадження №6/753/359/20) у встановленому законом порядку вирішити питання про поновлення строку на пред`явлення та звернути до виконання дублікату виконавчого листа №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року.

На підставі викладеного та керуючись стст. 259, 260, 432, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №2-3588/11 від 15 лютого 2012 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 463 748,44 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.