ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 місто Чернівці справа № 725/1952/22

провадження №22-ц/822/612/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Іщенка І.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11 березня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 березня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Посилається на те, що він немає стабільного заробітку, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Крім того, з позовною заявою про стягнення аліментів позивачка звернулася до суду 12 квітня 2022 року, однак суд помилково присудив стягнення аліментів з 11 березня 2022 року.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, встановлені обставини та застосовані норми права

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства, повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Домовленість щодо утримання дитини між сторонами у справі не досягнута.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України№789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції врахував інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, а також обставини визначені у статті 182 СК України.

При цьому, заперечуючи проти стягнення аліментів у зазначеному розмірі, відповідач посилається на те, що він не працює та готовий сплачувати аліменти у розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак колегія суддів зазначає, що погоджуючись сплачувати аліменти на дитину у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач не надав належних доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж мінімально визначений законом.

Розмір аліментів визначений законом, як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення.

Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на відсутність сталого заробітку.

Частина друга статті 184 СК України не передбачає використання такого критерію як стабільний дохід платника аліментів при визначенні судом їх розміру.

Факт відсутності у платника аліментів можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що з позовною заявою про стягнення аліментів позивачка звернулася до суду 12 квітня 2022 року, однак суд помилково присудив стягнення аліментів з 11 березня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачкою вживалися заходи щодо отримання від відповідача аліментів, зокрема 11 березня 2022 року вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 березня 2022 року у видачі судового наказу було відмовлено, що і стало підставою для звернення з цією вимогою в порядку позовного провадження.

Отже, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів починаючи з 11 березня 2022 року є вірним.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк