Справа № 544/868/22
№ пров. 2/544/255/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 вересня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Захожої Л.М. (діє на підставі довіреності),

відповідача Клочко А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17, цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії,

у с т а н о в и в:

У серпні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування перевиплати пнсії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у них на обліку перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 16 березня 2016 року відповідачем подано заяву до Управління про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підтвердження правомірності призначення зазначеної пенсії надано довідку з навчального закладу № 79 від 15.03.16р. За результатами розгляду заяви прийнято рішення про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала до управління заяву про продовження виплати по втраті годувальника. До зазначеної заяви додано довідку про навчання № 390 від 29.09.2020 видану Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюк», якою підтверджувалося, що відповідач навчався на денному відділенні, із зазначеним терміном навчання з 15.09.2020 по 31.12.2021. 13.03.2021 ОСОБА_1 виповнилося 23 роки і вона не мала права продовжувати отримувати пенсію на період навчання, яка їй виплачувалася до серпня (включно) 2021 року. Отже, у відповідача після досягнення 23 років були відсутні законні підстави отримувати зазначену пенсію. Однак, згідно заяви від 19.10.2020 та довідки про навчання було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника з 01.07.2020 по 31.08.2021 у зв`язку з чим, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 в сумі 8 644,20 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялися листи за № 1600-0211-8/67541 від 04.10.2021, № 1600-0211-8/22411 від 06.05.2022 та претензія № 1600-0803-8/34326 від 13.07.2022 з повідомленням про виникнення переплати пенсії та пропозицією повернення у добровільному порядку суми безпідставно отриманої ним пенсії за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 в сумі 8 644,20 грн, проте дані пропозиції залишені без відповідного реагування. На момент подання даної заяви переплата в сумі 8 644,20 грн. відповідачем не погашена та ніяких пояснень з цього приводу до Управління не надходило. У зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 8 644,20 грн. надмірно отриманої пенсії.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримала просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково вказала, що при матеріалах пенсійної справи містилися відомості щодо особи відповідача, зокрема копія свідоцтва про народження та паспорт громадянина України. Переплата сталася як з вини працівників Пенсійного фонду, оскільки недосконала комп`ютерна база, так рахує і з вини відповідача ОСОБА_2 . Листи-претензії направлені відповідачу не містили оригінального підпису, оскільки були підписані електронним ключем начальника Управління та надіслано Укрпоштою відповідачу.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що умислу у недобросовісному відношенні щодо Пенсійного фонду та незаконного отримання пенсії у неї не було. Додатково вказала, що у січні 2021 року, за проханням представника Пенсійного фонду нею було подано до довідку про навчання, коли їй у березні 2021 року виповнилося 23 роки і їй продовжили виплачувати пенсію вважала, що змінилося Законодавство і вона має право на її отримання, оскільки не мала сумнівів у правомірності нарахування Пенсійним фондом останньої. Виплата їй пенсії, після досягнення нею 23 років, проведена позивачем добровільно та отримана нею добросовісно. Коли вперше, надійшов лист від Головного управління пенсійного фонду щодо повернення переплачених коштів з вказанням рахунку на який потрібно внести кошти, відповідач, щоб пересвідчитися у відсутності шахрайських дій, оскільки лист прийшов без підпису уповноваженої особи, звернулася до Пенсійного фонду. На що представники фонду відмовилися їй надавати копію листа з підписом, оскільки такого вони не мали. ЇЇ ніхто не повідомляв, про те, що вона має повідомити Пенсійний фонд про те що їй виповнилося 23 роки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16 березня 2016 року ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі було подано заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підтвердження правомірності призначення зазначеної пенсії надано довідку з навчального закладу № 79 від 15.03.16. За результатами розгляду заяви прийнято рішення про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 5-6, 10).

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала до управління заяву про продовження виплати по втраті годувальника, до якої було додано довідку № 390 від 29.09.2020, видану Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», на підтвердження того, що відповідач навчався на денному відділенні, із зазначеним терміном навчання з 15.09.2020 по 31.12.2021 року (а.с. 11-14).

Відповідно службової записки Управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 здійснено перевиплату пенсії за період 01.04.2021 по 31.08.201 у сумі 8644,20 грн. (а.с. 15).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу ОСОБА_1 направлялися листи за № 1600-0211-8/67541 від 04.10.2021, № 1600-0211-8/22411 від 06.05.2022 та претензія № 1600-0803-8/34326 від 13.07.2022 з повідомленням про виникнення переплати пенсії та пропозицією повернення у добровільному порядку суми безпідставно отриманої ним пенсії за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 у сумі 8 644,20 грн., підписані електронним ключем (а.с. 16-18).

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні; непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто системний аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що правильність виконаних пенсійним фондом розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, а механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача пенсії, а саме через його зловживання.

Як було встановлено з наданих до справи письмових доказів позивачем Заяв за призначенням пенсії, в одному із абзаців вказано про наступне, за що поставила підпис відповідач: «Мені відомо, що відповідно до чинного законодавства громадянин, який має право на різні види пенсії, може отримувати лише одну за його вибором. Про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї, зміну місця проживання, виїзд закордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на моє пенсійне забезпечення, зобов`язуюсь своєчасно повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію» (а.с. 6, 13). Щодо необхідності повідомити орган про досягнення 23 років в жодному з документів не йдеться.

Таким чином, суд рахує, і це підтверджено частково й представником позивача, що юридичною особою добровільно проведено виплату пенсії відповідачу ОСОБА_2 .

До подібних висновків дійшли колегії суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постановах: від 31.01.2019 року (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 року (справа №607/657/17) та від 20.03.2019 року (справа №345/1493/17-ц).

Враховуючи, що під час розгляду справи на підставі наявних в ній доказів установлено те, що перевиплата відповідачці пенсії понад розмір, визначений законом сталося внаслідок помилки з боку органу Пенсійного фонду, суд дійшов висновку про те, що така переплата поверненню не підлягає відповідно ч. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України. За таких обставин позов Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, а при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 07.09.2022.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, адреса місця знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 66, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області 27.03.2015.

Суддя Ю.О. Ощинська