Провадження № 6/537/5/2022
Справа № 2-2307/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи - Охріменко Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої прохала суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі №2-2307/2011р., виданий 05.06.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості у сумі 337088,83 грн та 24931,79 доларів США. Провести розгляд справи прохала за відсутності заявника.

В обґрунтуванні заяви вказала, що 03 квітня 2012 року Крюківським районним судом м Кременчука ухвалене рішення у справі № 2-2307/2011р., яким був задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 337088,83 грн. та 24931,79 доларів США. Даним рішенням з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнута на користь банку заборгованість за кредитним договором №10006С7/31 від 17.11.2006 року, яка утворилась протягом часу з 06.04.2009 року по 31.07.2011 року та становить 24931,79 доларів США та 337088,83 грн і складається з пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 289605,58 грн; прострочені платежі по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 24054,74 доларів США; нараховані поточні відсотки в сумі 877,05 доларів США; пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом у сумі 47483,25 грн.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 квітня 2012 року набрало чинності і на його виконання судом 05.06.2012 року стягувачу був виданий виконавчий лист.

21 червня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову ВП №33143989 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-2307 виданого 05.06.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука.

Також 04 грудня 2009 року Крюківським районним судом м. Кременчука було ухвалене рішення у справі №2-1191/2009р, яким був задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року в розмірі 697284,24 грн. Даним рішенням встановлено, що з грудня 2008 року ОСОБА_1 почала допускати неналежне виконання своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, в зв`язку з чим 10.02.2009 року на її адресу банком було направлено претензію щодо погашення заборгованості за вихідним номером 100-01/127, яку ОСОБА_1 отримала 16.02.2009 року. Встановивши, що кредитор скористався правом на дострокове повернення суми позики, суд у справі №2-1191/2009р. задовольнив вимоги банку та стягнув загальну суму заборгованості по кредиту у розмірі 697284,24 грн.

Таким чином на даний час існує два судових рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за одним і тим самим кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2009 року у справі №2-1191/2009 р. достроково стягнута уся заборгованість за кредитним договором у сумі 697284,24 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 квітня 2012 року у справі № 2-2307/2012р. стягнуті проценти у сумі 24931,79 доларів США та пеня у сумі 337088,83 грн., які нараховані кредитором після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Зазначене підтверджує, що після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення суми позики у банку припинилось право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та пеню, а, відповідно, у позичальника припинився обов`язок сплачувати такі проценти, у разі, якщо банк їх нарахував у порушення вимог закону.

Таким чином, на підставі виконавчого листа у справі № 2-2307 виданого 05.06.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука фактично підлягають стягненню проценти та пеня за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, право на одержання яких банк втратив в силу пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України.

У матеріальних відносинах сторін у даній справі у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» суми процентів та пені за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, які були нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Тож, обов`язок боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом у справі № 2-2307 виданим 05.06.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука відсутній повністю, проте виконавчий лист переданий на примусове виконання у порядку визначеному ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначене порушує принцип пропорційності, оскільки за одним кредитним договором 10006С7/31 від 17 листопада 2006 року з ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти на підставі двох різних рішень Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 квітня 2012 року та від 04 грудня 2009 року., що фактично призводить до подвійного стягнення боргу за одним зобов`язанням на підставі різних судових рішень.

У даній справі рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 квітня 2012 року у справі № 2-2307/2012р. стягнуті проценти у сумі 24931,79 доларів США та пеня у сумі 337088,83 грн., які нараховані кредитором після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту а також після ухвалення рішення від 04 грудня 2009 року цим же судом, яким стягнута уся заборгованість по кредиту.

Такий підхід явно суперечить усталеній судовій практиці про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав заяву та прохав її задовольнити з підстав вказаних у заяві.

Представника заінтересованої особи - ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України» - Охріменко Р.О. наполягав на відмові у задоволення заяви у зв`язку з її безпідставністю, вказавши, що фактично існує два судові рішення про стягнення боргу за одним кредитним договором, однак вони охоплюють різні періоди, тому відсутнє подвійне стягнення, при цьому, вказані рішення є такими, що набрали законної сили і підлягають до виконання, звернув увагу, що рішення у даній справі заявником не оскаржувалося, а вказана заявником підстава є предметом перегляду рішення апеляційною інстанцією.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином.

В судовому засіданні було ухвалено витребувати з архіву Крюківського районного суду м. Кременчука для вивчення в судовому засіданні цивільну справу №2-1191/09 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Полтаві до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільних справ та заяви, судом встановлено наступне.

04.12.2009 року по цивільній справі №2-1191/09 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Полтаві до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року в розмірі 697284,24 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки на рівні заставної вартості, визначеної п.1.3 р.1 Договору іпотеки №10006Z15/31 від 17.11.2006 року, в розмірі 894880,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Полтаві витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн,. а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн.

Згідно вказаного рішення, судом було встановлено, що ОСОБА_1 належним чином взяті зобов`язання за кредитним договором не виконувалися з грудня 2008 року та станом на 06.04.2009 року заборгованість за кредитом склала 12621,22 грн. та 85689, 99 доларів США (83143,72 доларів США - прострочені платежі по погашенню основного боргу за кредитом; 1 1950,55 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту; 2546,27 доларів США - прострочені платежі по сплаті процентів за користування кредитом; 670,67 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом).

Дане рішення суду оскаржувалося.

Так, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2012 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задоволено частково. Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.12.2009 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , визначення способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки на рівні заставної вартості, визначеної п.1.3 р.1 Договору іпотеки №10006Z15/31 від 17.11.2006 року, в розмірі 894880,00 грн. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2013 року касаційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2012 року в частині вирішення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення способу реалізації предмета іпотеки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06.06.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.12.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.12.2009 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06.06.2013 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Полтаві до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

11.11.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 38644688 за виконавчим листам №2-1191 виданим 25.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року в розмірі 697284,24 грн, на підставі п.5 ч.1 ст. 39, ст.. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

11.11.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 20315322 за виконавчим листом №2-1191 виданого 25.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість у розмірі 699014,24 грн. На підставі п.5 ч.1 ст. 39, ст.. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

03.04.2012 року по цивільній справі №2-2307/11 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 337 088 (триста тридцять сім тисяч вісімдесят вісім) грн. 83 коп. та 24 931 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять один) доларів США 79 центів. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1700 грн. 66 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Згідно тексту даного рішення сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, яка становить 24 931,79 доларів США та 337 088,83 грн., утворилась протягом часу з 06.04.2009 року по 31.07.2011 рік та складається з: пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 289 605 грн.58 коп.; прострочені платежі по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 24054,74 доларів США, що в гривневому еквіваленті (згідно офіційного курсу НБУ 1 США = 7,9712грн.) становить 191 745,14 грн.; нараховані поточні відсотки в сумі 877,05 доларів США, що в гривневому еквіваленті (згідно офіційного курсу НБУ 1 США = 7,9712 грн.) становить 6991,14 грн.; пені за порушення строків сплати процентів за користуванням кредитом 47 483,25 грн..

Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 28.04.2012 року.

На виконання вказаного рішення Крюківським районним судом м. Кременчука було видано виконавчі листи.

Згідно наявної в матеріалах справи постанови державного виконавця ВП № .06.2012 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2307 виданого 05.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 24 931,79 доларів США та 337 088,83 грн.

Згідно ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом наведеної норми, не є виключним та відповідно до позиції Верховного Суду, сформованої у справі №2-4671/11 від 20.02.2019, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Оскільки, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, так як передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права то ж у цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком, як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Досліджуючи наявні судові рішення стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, вбачається, що :

рішенням суду від 04.12.2009 року по цивільній справі №2-1191/09 охоплено заборгованість за період з грудня 2008 року по 06.04.2009 року, яка складається з прострочених платежів по погашенню основного боргу за кредитом; пені за порушення строків погашення кредиту; прострочених платежів по сплаті процентів за користування кредитом; пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.

рішенням суду від 03.04.2012 року по цивільній справі №2-2307/11 охоплено заборгованість за період з 06.04.2009 року по 31.07.2011 рік яка складається з пені за порушення строків погашення кредиту; прострочених платежів по сплаті відсотків за користування кредитом; нараховані поточні відсотки; пені за порушення строків сплати процентів за користуванням кредитом.

З вказаного вбачається, що даними судовими рішеннями охоплюються різні періоди.

Тож, твердження заявника що на даний час існує два судових рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за одним і тим самим кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, не в повній мірі відповідають дійсності так, як вказані рішення охоплюють різні періоди заборгованості за одним договором.

Стосовно посилань заявника, як на обставину визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, фактичного стягнення за вказаним виконавчим документом процентів та пені за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, право на одержання яких банк втратив в силу пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту в порядку ст. 1050 ЦК України, і відповідно, у позичальника припинився обов`язок сплачувати такі проценти, у разі якщо банк їх нарахував у порушення вимог закону, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно положень ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Суд наголошує що рішення суду, на виконання якого виданий оскаржуваний виконавчий лист, не було оскаржене відповідачем ОСОБА_1 .

При винесенні рішення усі матеріально-правові юридичні факти, що мають значення для справи та існують на момент його винесення враховуються судом. У разі їх неврахування рішення суду може вважатися незаконним та може бути переглянуто у встановленому законом порядку.

Згідно норм ЦПК України саме в апеляційній скарзі особа яка не згодна з рішенням зазначає в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Так, заявник вказуючи, що у матеріальних відносинах сторін у даній справі у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» суми процентів та пені за кредитним договором №10006С7/31 від 17 листопада 2006 року, які були нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, фактично вказує на незгоду з судовим рішенням у зв`язку з неправильним застосування судом норм матеріального права та ухвалення рішення, яке порушує права відповідача ОСОБА_1 оскільки саме наявність заборгованості по вказаних сумах була предметом розгляду справи.

А тому, суд не ставить під сумнів викладені позиції про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, що сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), однак суд зазначає, що зазначена позиція заявника у даній заяві не є підставою саме для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані заявником підстави не є належними та обґрунтованими, а тому заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. І. Хіневич