Справа № 675/1014/22
Провадження № 2-о/675/49/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2022 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Демчука П.В. ,

за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа: Ізяславська міська рада Хмельницької області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно земельна частка (пай). Заявник є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі на належну тітці земельну частку (пай) через відсутність відомостей про перебування на утриманні. У 1993 році ОСОБА_1 отримала травму на роботі, тривалий час лікувалася, внаслідок чого для неї було встановлено 2-гу групу інвалідності.

Іншим чином довести зазначений факт вона не має змоги, а тому просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 з 1993 року по 23 червня 1998 року.

Під час судового розгляду заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Ізяславської міської ради Хмельницької області Ковальська Ю.О. в судовому засідання проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ,що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24 червня 1998 року Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю), підтвердженням чого є сертифікат серії ХМ № 0234732 від 03.12.1996 року.

Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 03.09.2019 року за №1216, після смерті ОСОБА_3 в управління майном вступила ОСОБА_1 , яка взяла спадкове майно під свою охорону. На день смерті заявник проживала разом з померлою в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , будучи племінницею ОСОБА_3 , постійно проживала разом з нею до смерті останньої, була її утриманцем через хворобу. Вони проживали разом однією сім`єю, мали спільні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом, піклувалися один про одного та вели спільний сімейний бюджет.

Як вбачається із довідки, виданої Ізяславською ЦРЛ, ОСОБА_1 має встановлений діагноз: ревматоїдний поліартрит, гіпертонічна хвороба 3 ст.

Як вбачається із листа приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю.П. для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 потрібно звернутися до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Оформити у встановленому законом порядку спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 заявник по справі не має можливості, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт його перебування на утримання померлої.

Показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які являються сусідами заявниці, підтверджено факт перебування заявника на утриманні своєї тітки ОСОБА_3 .

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрема провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорювальних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК (1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення факту перебування на утриманні та сумісного, постійного проживання має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадщину за законом.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст., ст.12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадку.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення, і факт перебування н утриманні, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, породжує юридичні наслідки, іншої можливості одержати або відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення, немає, тому суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Спору про право суд не вбачає.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви у повному обсязі.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1993 року до дня її смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя П.В.Демчук