єдиний унікальний номер справи 531/1247/22
номер провадження 2/531/367/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом та просила суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 95943,53 грн., а також неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 90858,52 грн.

У позові посилається на те, що згідно виконавчого листа №2-188/2009 виданого 25.02.2009 Карлівським районним судом Полтавської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 09.02.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином не сплачує аліменти , внаслідок чого мається заборгованість, що становить 95943,53 грн. На даний час відповідач має офіційну роботу та має можливість сплачувати аліменти. Через наявність заборгованості, позивачка просить стягнути з відповідача пеню, що згідно її розрахунку, складає 90858,52 грн.

Ухвалою від 26.07.2022 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв.

Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 29.07.2022.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.

Дослідивши письмові докази, окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.11) вбачається, що по виконанню виконавчого листа №2-188/2009 виданого 25.02.2009 Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 09.02.2009 року до досягнення дитиною повноліття, наявна заборгованість, що на момент повноліття дитини склала 95943,53 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. З приводу цього, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, однак, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.

Згідно ч. 4 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17.

Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Щодо позовної вимоги, про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає слідуюче.

Розмір заборгованості відповідача по аліментам, станом на досягнення дитиною повноліття, тобто станом на 02.12.2020, склав 95943,53 грн.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Позивачем проведено розрахунок пені, що не відповідає зазначеній вище формулі, тому судом було самостійно проведено розрахунок.

В результаті проведеного розрахунку суми пені за прострочення сплати аліментів, судом встановлено, що її розмір перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно вимог закону, з урахуванням наявної суми заборгованості зі сплати аліментів, граничний розмір пені, у даному випадку мав би скласти 95943,53 грн., тобто суму, що не перевищує 100% заборгованості.

Разом з тим, суд, враховуючи положення ч.4 ст.264 ЦПК України, де визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму пені в межах заявлених позовних вимог у розмірі 90858,52 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення виплати аліментів у розмірі 90858,52 грн., позовна вимога про стягнення заборгованості по аліментах задоволенню не підлягає.

З урахуванням положення ст.141ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 194,195,196 СК України, керуючись ст. ст. 1-18, 81-82, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 ,неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №2-188/2009 виданого Карлівським районним судом Полтавської області 25.02.2009, у розмірі 90 858,52 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень п`ятдесят дві копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Карлівський районний суд Полтавської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М. С. Попов