Дата документу 13.09.2022
Справа № 644/5387/21
Провадження № 2/334/798/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Саламаха С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.10.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/1150/73/103487, за яким він отримав кредит у розмірі 93 728,00 доларів США строком до 07.10.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником 07.10.2008 року укладено Договір застави транспортного засобу, за яким ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль марки BMWX6, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . 10.10.2008 року обтяження вказаного транспортного засобу було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. 17.08.2009 виконавчим написом нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотової Л.Ю., зареєстрованим в реєстрі 3131, звернуто стягнення на вказаний автомобіль. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.02.2011 у справі № 2029/2-420 з відповідача ОСОБА_2 на підставі кредитного договору 014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 1 761 649,08 грн. та судові витрати. Також в подальшому, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.07.2014 у справі № 644/4590/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на підставі вищезгаданого кредитного договору на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 13 640 966,08 грн. та судові витрати. Переданий у заставу транспортний засіб без згоди банку був відчужений ОСОБА_2 . Новим власником автомобіля марки BMWX6, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_1

02 серпня 2019 року між Акціонерним товариство «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким перший відступив право вимоги за кредитним договором 014/1150/73/103487 від 07.10.2008.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 у справі № 644/4590/14-ц, було замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» справі № 644/4590.

Позивач просив: в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/1150/73/103487 від 07.10.2008 та Договором застави (транспортного засобу) від 07.10.2008 в сумі 15 402 615,16 грн., звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах, за початковою ціною продажу, визначеною у звіті про незалежну оцінку майна в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» - автомобіль марки BMWX6, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ; та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.10.2021 року цивільну справу за ТОВ «Вердикт Капітал`до Гусінова Р.О., третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

27.10.2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла до суду заява про те, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та просить розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

13.09.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилався на те, що 1805.2016 року ОСОБА_1 придбав автомобіль «BMWX6» з номером кузова НОМЕР_1 , про що було укладено договір купівлі-продажу № ТСЦ6349/1/1623/2016 транспортного засобу. Того ж дня за ним було зареєстровано право зареєстровано право власності у Сервісному центрі МВС 6349 в м. Мерефа Харківської області із видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та з видачею номерних знаків НОМЕР_4 . Цей автомобіль він придбав у громадянина ОСОБА_3 , який у свою чергу придбав його у ОСОБА_2 . Відомостей про те, що на момент укладання даного договору транспортний засіб не продано, не подаровано, не заставлено, у спорі та під арештом не перебуває надано не було.З моменту придбання протягом шести років він постійно користувався автомобілем і лише у листопаді 2021 року дізнався, що автомобіль знаходиться під забороною відчуження. На час придбання і проведення державної реєстрації за ним права власності на транспортний засіб у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна, автомобіль не перебував ні у розшуку, ні під арештом. До кредитних зобов`язань ОСОБА_1 ніякого відношення не має, зазначеного громадянина ОСОБА_2 не знає і ніколи не бачив, транспортний засіб у останнього теж не придбавав. Він, як набувач майна діяв добросовісно, не був усвідомлений про порушення законодавства, жодні маніпуляції з метою отримання таких прав теж не вчиняв, в силу ч.1 ст. 388 Цивільного кодексу України є добросовісним набувачем, не знав і не міг знати про наявність застави, тому, що вона не була належним чином зареєстрована в Реєстрі обтяжень.

Також вказав, що ТОВ «Вердикт Капітал» при зверненні з зазначеним позовом порушено трирічний строк позовної давності, а тому просив про застосування відповідних наслідків, оскільки рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2011 у справі № 2029/2-420 та від 10.07.2014 у справі № 644/4590/14-ц, встановлено, що ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконував і заборгованість прострочена. Банк не вживав жодних заходів для стягнення заборгованості із позичальника ОСОБА_2 з 2011 та з 2014 року після винесення рішень суду про стягнення заборгованості. Саме з часу винесення судом рішення починає свій перебіг трирічний строк позовної давності щодо вимог банку про звернення стягнення на предмет застави. Просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Крім того, посилалася на обставини, викладені у запереченнях на позов та на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем автомобіля, на час придбання ним автомобіля у власність обтяження на нього зареєстровано не було, а отже на цей транспортний засіб не може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем.

Представники третіх осіб, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, відзиву на позов не надали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника сторони, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.10.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/1150/73/103487, за яким він отримав кредит у розмірі 93 728,00 доларів США строком до07.10.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником 07.10.2008 укладено Договір застави транспортного засобу, за яким ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль марки BMWX6, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За п.5.8. Договору застави транспортного засобу від 07.10.2008 року ОСОБА_2 зобов`язався не здійснювати відчуження, заміну або будь-яку передачу предмета застави (в оренду, лізинг, страхування, управління тощо) без письмової згоди заставодержателя.

Відповідно до витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 21249421 від 10.10.2008 за Договором застави транспортного засобу від 07.10.2008 було зареєстровано заборону відчуження на об`єкт: «BMWX6» з номером кузова НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.02.2011 року у справі № 2029/2-420 з відповідача ОСОБА_2 на підставі кредитного договору 014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 1 761 649,08 грн. та судові витрати. Також в подальшому, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.07.2014 у справі № 644/4590/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на підставі вищезгаданого кредитного договору на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 13 640 966,08 грн. та судові витрати. Переданий у заставу транспортний засіб без згоди банку був відчужений ОСОБА_2 . Новим власником автомобіля марки BMWX6, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_1

02 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, згідно з яким перший відступив право вимоги за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту 014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року.

02 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким перший відступив право вимоги за кредитним договором 014/1150/73/103487 від 07.10.2008.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.05.2020 у справі № 644/4590/14-ц, було замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» справі № 644/4590.

18.05.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № ТСЦ6349/1/1623/2016 транспортного засобу «BMWX6» з номером кузова НОМЕР_1 , відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав транспортний засіб: автомобіль «BMWX6» з номером кузова НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_3 18.05.2016 року було проведено реєстрацію даного транспортного засобу за ОСОБА_1 , про що йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Станом на час розгляду справи власником автомобіля марки «BMWX6» з номером кузова НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Судом встановлено, що станом на час придбання автомобіля марки «BMW X6» з номером кузова НОМЕР_1 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, проте перевірку таких відомостей посадовими особами регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Харківській області було здійснено, внаслідок чого вони вважали, що обтяження на вказаний транспортний засіб у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутні.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог ТОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавець розмежовує поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Отже, чинним законодавством передбачено право заставодержателя задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк розпочинає перебіг після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Оскільки, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.02.2011 у справі № 2029/2-420 з відповідача ОСОБА_2 на підставі кредитного договору 014/1150/73/103487 від 07.10.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 1 761 649,08 грн. та судові витрати та рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.07.2014 у справі № 644/4590/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на підставі вищезгаданого кредитного договору на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 13 640 966,08 грн. та судові витрати, суд дійшов висновку, що банк скористався своїм правом вимагати від ОСОБА_2 дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором.

Саме з часу набрання цими рішеннями законної сили у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло право пред`явити позов про звернення стягнення на предмет застави, яке підлягало реалізації у межах загального строку позовної давності.

Так як ТОВ «Вердикт Капітал» цей позов подав 10.06.2021 року, тобто з пропуском визначеного статтею 257 ЦК України строку, а відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.