ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 394/14/22

провадження № 22-ц/4809/827/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Новоархангельська селищна рада,

особа, яка не брала участі у справі, але оскаржила рішення суду ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник - адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, на рішення Новоархангелсьького районного суду Кіровоградської області (суддя Краснопольська Л. П.) від 15 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

13 січня 2022 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Новоархангельської селищної ради вимагаючи визнати, що він попустив строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поважних причин, а також визначити йому додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач обґрунтовував свою вимогу тим, що він є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї баби ОСОБА_3 так, як на час відкриття спадщини його мати (дочка спадкодавця) померла.

До спадкової маси входить право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями.

Позивач зазначав, що на час відкриття спадщини він спільно зі спадкодавйем не проживав і в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадщину не прийняв у зв`язку зі здійсненням ним догляду за хворою тещею, яка має інвалідність першої групи. Він вважає, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин, тож просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради задоволено в повному обсязі, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті рідної баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Суд вважав, що наведена позивачем причина неприйняття ним спадщини у встановлений законом строк, догляд за хворою тещею, є поважною причиною пропуску строку, а тому він має право на призначення йому додаткового строку для реалізації права на спадкування.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_2 , від імені якої діє як представник адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, не була залучене до участі у справі в суді першої інстанції, однак подала апеляційну скаргу на рішення суду з вимогою скасувати його повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 повністю та стягнення з нього компенсації судових витрат.

Апелянт вказує на те, що суд необґрунтовано визнав поважною причину пропуску позивачем строку на прийняття безпідставно призначив позивачу додатковий строк.

Крім того, вона вказала, що позивач неправильно визначив, а суд неправильно встановив належного відповідача у справі так, як саме вона являється тим спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , який прийняв спадщину.

Відзиву на апеляційну скаргу

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження у справі від 07 липня 2022 року суд роз`яснив позивачу та відповідачу у справі передбачене ст. 360 ЦПК України право надати відзив на апеляційну скаргу, однак відзиви від сторін по справі до суду так і не надішли.

Позиції сторін в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апелянтка ОСОБА_2 особисто повідомлена судовою повісткою-повідомленням, яку їй вручено 27 серпня 2022 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 706), про час, дату та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася.

Представник апелянта адвокат Усатенко В. Ю. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення стосовно викладених у ній доводів.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений судовою повісткою-повідомленням, яку йому вручено 27 серпня 2022 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 281), про час, дату та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач Новоархангельська селищна рада повідомлена судовою повісткою-повідомленням, яку їй вручено 30 серпня 2022 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 692), про час, дату та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка на час своєї смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 .

На час відриття спадщини після смерті ОСОБА_3 була померлою її дока ОСОБА_4 мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Постановою приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) Малютяк А. В. від 22 листопада 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропуском ним строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

Згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а. с. 80) та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 (а. с. 80) ОСОБА_5 являлася дочкою ОСОБА_3 , а отже є її спадкоємцем за законом першої черги згідно 1261 ЦК України.

17 лютого 2021 року ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 82).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 02 червня 2022 року (а. с. 81) 26 лютого 2021 року приватним нотаріусом Малютяк А. В. зареєстровано спадкову справу номер у Спадковому реєстрі 67272428 стосовно майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Переглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів судової падати у цивільних справах керується нормами права, які застосовуються до спірних правовідносин, та висновками Верховного Суду щодо їх застосування.

Зокрема, згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем через пряму вказівку закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття.

Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця.

Проте, законодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього законом строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій направлених на набуття спадщини знаходяться поза його волею.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю зі спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку,

Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Аналіз положень ст. 51 ЦПК України дає підстави для висновку, що заміна первинного відповідача належним відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача або не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначені правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до органу суду.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , до Новоархангельської селищної ради, яка не являється спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом.

Враховуючи зміст норм Книги шостої ЦК України, зокрема ст. 1272, ст. 1276 цього Кодексу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини належним відповідачем буде спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем буде відповідний орган місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд першої інстанції повинен був враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У цій справі місцевий суд вживав заходів задля перевірки фактів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Так ухвалою від 18 січня 2022 року (а. с. 23) суд витребував у приватного нотаріуса Малшютяк А. В. копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 , але при цьому в ухвалі помилково вказав дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той час, як зареєстрована дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання цієї ухвали суду нотаріус надав інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, сформовану за неправильними параметрами пошуку (а. с. 32), а тому суд помилково вважав, що спадщину ніхто зі спадкоємців не прийняв.

Натомість апеляційний суд встановив, що спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла її дочка ОСОБА_2 до якої і мав би звернутися позивач з позовом.

Отже, Новоархангельська селищна рада не є учасником спірних матеріальних правовідносин, оскільки не являється спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , а виникнення у неї прав на спадкове майно може бути обумовлене лише наявністю рішення суду про визнання спадщини відумерлою, однак таке рішення ніколи не ухвалювалося і підстав для цього не вбачається.

В суді першої інстанції до завершення підготовчого провадження позивач не заявляв про заміну неналежного відповідача (ч. 2 ст. 52 ЦПК України). На пізніших стадіях процесу, зокрема на стадії апеляційного розгляду справи, заміна неналежного відповідача є неможливою.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення місцевого суду у зв`язку з пред`явлення позивач позову до неналежного відповідача, що має підставою для відмови в позові, є обґрунтованими, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з тим, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є істотним порушенням норм процесуального і матеріального права та достатньою підставою для відмови в позову. інші доводи апеляційної скарги апеляційним судом не оцінюються.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що суд неповно встановив обставини, що потягло неправильне вирішення справи, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Про судові витрати

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того згідно з п. п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судового бору

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що апеляційний суд ухвалює рішення про відмову в позові повністю, сплачений позивачем при зверненні до суду першої інстанції судовий збір в сумі 992.40 грн (а. с. 10) покладається на нього.

Натомість судовий збір в сумі 1488,60 грн (а. с. 69), який сплатив апелянт при подані апеляційної скарги до суду, підлягає компенсації коштом позивача, як такого чиї вимоги не задоволені.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності надання адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості з урахуванням конкретних обставин справи.

У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апелянт просив апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги стягнути з позивача компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000.00 грн.

На підтвердження реальності цих витрат суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2022 року, укладений між ОСОБА_2 і АО «Усатенко і Усатенко» (а. с. 84), додаткову угоду від 24 червня 2022 року (а. с. 85) згідно з якою розмір гонорару адвоката за надання консультацій та складання процесуальних документів становить 2500,00 грн, а за представництво клієнта в суді 2500,00 грн (встою 5000,00 грн), акт приймання-передачі робіт за договором на суму 5000,00 грн (а.с. 86), розрахунок (а. с. 87), квитанцію до прибуткового касового ордера № 101 від 24 червня 2022 року на суму 5000,00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що склад та розмір витрат апелянта на професійну правничу допомогу та їх оплата підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач не заявляв про не співмірність понесених апелянтом витрат на професійну правничу допомогу, не подав заву про їх зменшення, а тому такі витрати присуджуються з нього на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовну ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної радиГолованівського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) компенсацію сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест цієї постанови складено 30 вересня 2022 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. М. Єгорова