Провадження № 22-ц/801/1557/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 рокуСправа № 127/25305/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І.М.

Секретар: Ковальчук О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року у цивільній справі за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

Рішення ухвалив суддя Жмудь О. О.

Рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Вінниці

Повний текст рішення складено 26 травня 2022 року,

Встановив:

17 листопада 2020 року Вінницька міська рада звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Свої вимоги мотивувала тим, що департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради 07 жовтня 2019 року проведено обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельних ділянок кадастровими №: :01:012:0101 і :01:012:0116).

За результатами тахеометричної зйомки, проведеної спеціалістами міського комунального підприємства «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» , згідно кадастрового плану від 03 жовтня 2019 року і за результатами виходу на місце та обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 самовільно зайняли земельну ділянку Вінницької об`єднаної територіальної громади в межах зони особливого режиму забудови, площею 203,0 кв. м. шляхом встановлення залізобетонної огорожі, воріт та хвірток в трьох місцях без відповідних дозвільних документів.

На земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_2 (23/50 частки), ОСОБА_4 (7/20 часток), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (19/100 частки).

08 жовтня 2019 року на адресу відповідачів направлено попередження про усунення порушення земельного законодавства, а саме про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 203 кв. м. біля будинку АДРЕСА_1 шляхом перенесення залізобетонної огорожі, воріт і хвірток в трьох місцях та приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку.

Про вжиті заходи відповідачі повинні були повідомити Департамент самоврядного контролю міської ради в 5-ти денний термін з дня отримання попередження. Станом на час подачі позову до суду відповідачі зазначених вимог не виконали.

На кожного із відповідачів складено протоколи про адміністративне правопорушення № 000848, № 000849, № 000903, № 000904. Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП на ОСОБА_5 не складався через її відсутність на території України.

Адміністративною комісією винесені постанови № 1000-1003 від 25 жовтня 2019 року, якими притягнуто до адміністративної відповідальності кожного із відповідачів із накладенням адміністративного штрафу в сумі 340 грн. на кожного.

Оскільки відповідачі самовільно зайняту земельну ділянку не звільнити, позивач просить винести рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 203,0 кв. м. по АДРЕСА_1 (біля земельних ділянок кадастровими номерами: :01:012:0101 і :01:012:0116) шляхом перенесення залізобетонної огорожі, воріт та хвірток в трьох місцях і приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж відповідно до кадастрового плану, виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» від 03 жовтня 2019 року за рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року позов Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, задоволено.

Звільнено самовільно зайняту земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 203,0 кв. м. по АДРЕСА_1 (біля земельних ділянок кадастровими номерами: :01:012:0101 і :01:012:0116) шляхом перенесення залізобетонної огорожі, воріт та хвірток в трьох місцях і приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж відповідно до кадастрового плану, виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» від 03 жовтня 2019 року за рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь Вінницької міської ради 2102,00 грн. судового збору - по 420,40 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову.

Зазначили, що рішення суду винесено з порушенням норм цивільного процесуального і матеріального права. Зокрема, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, так як позивач просив винести рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0032 га, а судовим рішення постановлено звільнити земельну ділянку площею 203 кв. м. Під час судового розгляду реальну площу самовільно зайнятої земельної ділянки позивач не уточнював. Суд першої інстанції задовольнив клопотання про допит трьох свідків, проте всіх свідків не допитав і виніс рішення, що свідчить про порушення судом норм процесуального права та неповноту судового розгляду.

Також відповідачі вказали, що позовні вимоги декларативні і формальні та відносно відповідачів вони не несуть ніякого зобов`язального характеру. Заявлення позовних вимог про перенесення огорожі, паркану та хвірток не є належним способом захисту інтересів, особливо, якщо ці вимоги не заявлені безпосередньо до осіб, які вчинили самовільний захват землі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, а надав «письмові пояснення в порядку статті 43 ЦПК України»», в яких просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - адвокат Молявчик О. В. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник позивача Сторчак Т. В. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно акту № 225/9-03-3 обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади від 07 жовтня 2019 року, складеного департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради, в ході обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, розташованої біля будинку АДРЕСА_1 (біля земельних ділянок кадастровими номерами: :01:012:0101 і :01:012:0116) виявлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 самовільно зайняли земельну ділянку Вінницької об`єднаної територіальної громади в межах зони особливого режиму забудови, площею 203,0 кв. м. шляхом встановлення залізобетонної огорожі, воріт та хвірток в трьох місцях без відповідних дозвільних документів (том 1 а. с. 10-11).

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки від 03 жовтня 2019 року біля самовільно зайнятої земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 203, кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 розташовані: земельна ділянка кадастровим номером :01:012:0101 площею 0,1000 га, яка на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 вересня 2019 року № НВ-019. Дата реєстрації права власності на земельну ділянку 07 жовтня 2011 року; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (том 1 а. с. 12, 44-48); земельна ділянка кадастровим номером :01:012:0116 площею 0,0470 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 вересня 2019 року № 019. Дата державної реєстрації права власності на земельну ділянку 19 березня 2013 року, цільове призначення земельної ділянки - присадибна ділянка (том 1 а. с. 12, 40-43).

На земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2019 року № 181113128 на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_2 (23/50 частки), ОСОБА_4 (7/20 часток), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (19/100 частки) (том 1 а. с. 37-39).

На адресу кожного із відповідачів 08 жовтня 2019 року позивачем направлені попередження про усунення порушення земельного законодавства, в яких кожному відповідачу запропоновано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 203,0 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1 (біля земельних ділянок кадастровими номерами: :01:012:0101 і :01:012:0116) шляхом перенесення залізобетонної огорожі, воріт і хвірток в трьох місцях, та приведенням земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж у відповідності до державного акта на право власності на земельну ділянку, про що повідомити департамент самоврядного контролю міської ради в 5-ти денний термін з дня отримання попередження. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення попередження отримані відповідачами 11 жовтня 2019 року (том 1 а. с. 13-25).

На виготовленому МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» від 03 жовтня 2019 року кадастровому плані земельної ділянки № 1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:012:0101; земельної ділянки № 2 ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0470 га, кадастровий номер :01:012:0116; земельної ділянки № 3 ОСОБА_7 для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0037 га, кадастровий номер :01:012:0099; земельна ділянка № НОМЕР_1 інформація щодо права власності (користування) відсутня згідно з Національною кадастровою картою України площею 0,0203 га, відображено межі земельних ділянок, їх розміри, у тому числі самовільно зайнятої земельної ділянки № НОМЕР_1 , її конфігурація та відмічено схематично розміщення кам`яної, залізобетонної огорожі, воріт і хвіртки в трьох місцях, які огороджують самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0203 га (том 1 а. с. 12).

Постановою № 1002 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 25 жовтня 2019 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП - за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці площею 203 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , де без відповідних дозвільних документів встановив залізобетонні огорожі, ворота і хвіртки (том 1 а. с. 26).

Постановою № 1000 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 25 жовтня 2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП - за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці площею 203 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , де без відповідних дозвільних документів встановила залізобетонні огорожі, ворота і хвіртки (том 1 а. с. 28).

Постановою № 1001 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 25 жовтня 2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП - за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці площею 203 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , де без відповідних дозвільних документів встановила залізобетонні огорожі, ворота і хвіртки (том 1 а. с. 30).

Постановою № 1003 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 25 жовтня 2019 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП - за самовільне зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Вінниці площею 203 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , де без відповідних дозвільних документів встановила залізобетонні огорожі, ворота і хвіртки (том 1 а. с. 32).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 28 жовтня 2019 року сплатили визначену суму штрафу по 340,00 грн., про що свідчать квитанції (том 1 а. с. 27, 29, 31, 33).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка Вінницької міської об`єднаної територіальної громади загальною площею 203,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 самовільно зайнята відповідачами, тому за позовом власника земельної ділянки - позивача по справі, вона підлягає звільненню та приведенню у первинний стан за рахунок відповідачів по справі, згідно кадастрового плану від 03 жовтня 2019 року, виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури».

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. Зокрема, до повноважень міських рад належить: розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю (ч. 1). У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону (ч. 2).

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними.

За правилами статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними (частина 1). Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (частина 2). Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (частина 3).

Встановивши, що відповідачі здійснили самовільне зайняття земельної ділянки площею 203,0 кв. м., яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Вінниця, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки у відповідачів відсутні документи, які підтверджують їх право власності або право користування спірною земельною ділянкою, на якій ними самочинно зведена залізобетонна огорожа, ворота і три хвіртки, та відповідачі своїми діями обмежують її законного власника, Вінницьку міську раду, у праві розпоряджатися земельною ділянкою та використовувати за призначенням.

Отже, наявні підстави для звільнення вказаної земельної ділянки і повернення її Вінницькій міській раді на підставі статті 212 ЗК України, оскільки позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки площею 203,0 кв. м. по АДРЕСА_1 та зведення по межі спірної земельної ділянки огорожі, воріт і трьох хвірток.

При вирішенні питання про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки дослідженню підлягає, зокрема, наявність у осіб права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування, вжиття ними заходів до оформлення права на земельну ділянку, тощо.

Враховуючи, що відповідачі не вживали необхідних заходів для оформлення свого права землекористування, та беручи до уваги, всі встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення залізобетонної огорожі, воріт і хвірток в трьох місцях та приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж.

Доводи апеляційної скарги в тому, що рішення суду винесено з порушенням норм цивільного процесуального і матеріального права не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідачами та їх представником не вказано, які саме норми права судом порушено, в чому таке порушення полягає і яким нормам права судове рішення не відповідає.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, так як позивач просив винести рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0032 га, а судовим рішення постановлено звільнити земельну ділянку площею 203 кв. м. під час судового розгляду реальну площу самовільно зайнятої земельної ділянки позивач не уточнював, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства, згідно вимог статті 2 ЦПК України є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами частини 2 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, згідно положень статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із позовної заяви по її змісту позивач зазначає обставину самовільного зайняття спірної земельної ділянки саме площею 203,0 кв. м. і обґрунтував такі обставини та підтвердив їх доказами, які також свідчать про розмір самовільно зайнятої земельної ділянки саме в 203,0 кв. м.

Відповідачі, користуючись наданими їм правами та обов`язками, визначеними у статті 43 ЦПК України та процесуальними правами і обов`язками, визначеними статтею 49 ЦПК України, відповідно до статті 12, частин 2 і 3 статті 13, статей 81, 83 ЦПК України не довели у судовому засіданні тих обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх заперечень позову, та відповідно не підтвердили їх належними й допустимими доказами.

Наведеним спростовуються і доводи апеляційної скарги в тому, що задовольнивши клопотання про допит трьох свідків, суд допитав із них лише двох свідків і виніс рішення, що свідчить про порушення судом норм процесуального права та неповноту судового розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, не стосуються предмета позову і його обґрунтування, у тому числі обставин, якими позивач обґрунтував свої вимоги і надав докази на підтвердження зазначених позивачем обставин, тому на висновки суду не впливають.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2022 року