Номер провадження: 22-ц/813/4171/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу уповноваженої особи виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який вподальшому уточнив, до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 69 259,19 грн. та стягнення витрат, понесених позивачем за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2 967 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 14.08.2019 року на припаркований ним автомобіль за адресою: АДРЕСА_1 упала гілка з дерева великих розмірів, внаслідок чого його транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до оцінки суб`єкта оціночної діяльності вартість матеріальної шкоди складає 69 259, 19 грн.

28.08.2020 року КП ЖКС «Порто-Франківський» на запит позивача надало відповідь, що утримання земельних насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких в свою чергу покладено на КП ЖКС «Порто-Франківський». Дерева та багаторічні насадження, що розташовані на прилеглій території до будинків, що знаходяться в управлінні КП ЖКС «Порто-Франківський» на балансі не знаходяться та підприємство не є спеціально уповноваженим підприємством з означених питань, тому не відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на територіях зеленого господарства.

Разом з тим, КП «Міськзелентрест» листом від 26.08.2020 року повідомило позивача, що зелені насадження за адресою: АДРЕСА_1 не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест», відповідний договір щодо догляду за зеленими насадженнями за вищезазначеною адресою з балансоутримувачем, власником або користувачем КП «Міськзелентрест» не укладався.

Відтак, за умови відсутності балансоутримувача відповідальність за належне утримання та ремонт об`єктів благоустрою комунальної власності має покладатись на відповідний виконавчий орган місцевого самоврядування, зокрема на виконавчий комітет ОМР.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 69 259,19 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2 967 грн. понесених витрат на проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, уповноважена особа виконавчого комітету Одеської міської ради Поповська І.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що:

- позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту завдання шкоди;

- не доведено факту аварійності дерева;

- позов пред`явлений до неналежного відповідача;

- відсутній склад цивільно-правового правопорушення із завдання шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень. Оскільки виконавчим органом не було визначено балансоутримувача, який має доглядати за зеленими насадженнями у тому числі деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян та їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки SUBARU OUTBACK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с.08).

14.08.2019 року на припаркований за адресою: м. Одеса, вул. Коблівська, 26, належний позивачу автомобіль SUBARU OUTBACK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 рік випуску впала гілка з дерева у зв`язку з чим транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Вказані обставини підтверджуються протоколом огляду місця події старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області капітана поліції Небоги О.Є. від 14.08.2019 року (а.с.136), планом-схемою з місця події (а.с.138), фотокопіями (а.с.137-138, 24-26) та відповіддю ГУ НП в Одеській області про вхідний дзвінок 14.08.2019 року о 17:04:31 зі сторони позивача про повідомлення події (а.с. 135).

Факт пошкодження автомобіля позивача підтверджується також і листом ГУ НП в Одеській області від 21.08.2019 року про реєстрацію 14.08.2019 року звернення позивача, під час розгляду якого органами поліції встановлено, що 14.08.2019 року о 17:00 годині за адресою: м.Одеса, вул..Коблівська, 26 на автомобіль марки Субару Аутбек, д/н НОМЕР_1 , впала гілка з дерева, в момент падіння якої ОМП від 14.08.2019 року зафіксувало слідуючі пошкодження автомобіля: вм`ятина передньої правої та задньої правої двері, передньої та задньої кришки багажника, даху автомобіля, переднього правого крила, розбите заднє скло, відірване праве бокове дзеркало». Вказаним листом позивачу було рекомендовано звернутися до суду про відшкодування матеріальних збитків (а.с.27).

Відповідно звіту суб`єкта оціночної діяльності, спеціаліста-автотоварознавця ОСОБА_2 від 09.09.2019 року, вартість матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження 14.08.2019 року автомобіля SUBARU OUTBACK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 69 259, 19 грн. (в тому числі ПДВ на запчастини з урахуванням їх зносу 5 276, 32 грн) а.с.10-26.

Відповідно довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 21.12.2020р., в день настання події, тобто 14.08.2019р. з 12.00 по 18.00 годину за даними спостережень метеостанції Одеса, Французький бульвар, 89 спостерігались наступні погодні умови: ясно; видимість 40 км; температура повітря 27.3 29.2 °C; вологість повітря 51-33 %; без опадів; вітер північ-північний схід, 1 м/с., пориви 3-5 м/с. (а.с.98).

Згідно з п.9 ст.10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Пунктом 4 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства.

У ст.25, ч.1 ст.28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.

Згідно з п.п.10, 11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.

Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.07.2006 року за №880/12754, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з п.9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному випадку, відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивача, повинно здійснюватися особою, у власності або на балансі якої перебуває земельна ділянка, на якій розташоване дерево, гілка якого впала та пошкодила автомобіль.

Відповідно до п.п.7 п. «а» ч.1 ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Таким чином, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Одеса, вул. Коблівська,26.

При вирішенні аналогічного спору Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №2-1474/11, дійшов такого ж висновку, а саме, «організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування».

Відповідно відповіді Департаменту міського голови ОМР від 31.08.2020 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 розташований на території, яка обслуговується КП ЖКС «Порто-Франківський» (а.с.31).

Листом від 28.08.2020 року КП ЖКС «Порто-Франківський» повідомило, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування, а саме: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. При цьому, згідно з вимогами Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», поняття «балансоутримувач» до підприємства не застосовується та КП «ЖКС «Порто-Франківський» є управителем багатоквартирних будинків. На підставі договору з управління багатоквартирним будинком, що укладається від імені співвласників з підприємством згідно із рішенням загальних зборів співвласників, КП «ЖКС «Порто-Франківський», як управитель багатоквартирного будинку, спрямовує свою діяльність на забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, тобто безперервно надає послугу з управління багатоквартирним будинком, яка є житловою та включає: 1) утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів їіро надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем); утримання ліфтів, тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, утримання зелених насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких в свою чергу покладені на КП «ЖКС «Порто- Франківський». Дерева та багаторічні насадження, що розташовані на прилеглій території до будинків, що знаходяться в управлінні КП «ЖКС «Порто-Франківський» на балансі не знаходяться та підприємство не є спеціально уповноваженим підприємством з означених питань, тому не відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на територіях зеленого господарства. При цьому, відповідно до п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі - Правила), балансоутримувач - це спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Згідно з п. п. 3.1, 3.2 Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства також належать і зелені насадження прибудинкових територій, а елементами благоустрою, серед інших, є зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні), уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Нормами вказаних Правил також визначено поняття зелених насаджень, а саме: - зелені насадження загального користування - це зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури і відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку; зелені насадження обмеженого користування - насадження на територіях громадських і житлових будинків, шкіл, дитячих установ, вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, профтехучилищ, закладів охорони здоров`я, промислових підприємств і складських зон, санаторіїв, культурно- освітніх і спортивно-оздоровчих установ та інші; - зелені насадження спеціального призначення насадження транспортних магістралей і вулиць; на ділянках санітарно-захисних зон довкола промислових підприємств; виставок, кладовищ і крематоріїв, ліній електропередач високої напруги; лісомеліоративні, водоохоронні, вітрозахисні, протиерозійні, насадження розсадників, квітникарських господарств, пришляхові насадження в межах населених пунктів. Відповідно до п. 2.1 Правил, охорона зелених насаджень - система адміністративно-правових, організаційно-господарських, економічних, архітектурно-планувальних і агротехнічних заходів, спрямованих на збереження, відновлення або покращання виконання зеленими насадженнями відповідних функцій. Утримання зелених насаджень - дотримання режиму їх використання з проведенням агротехнічних заходів, що сприяють нормальному ростові. Однак, згідно з інформацією КП «Міськзелентрест», зазначається, що вказане підприємство є комунальним підприємством, яке здійснює утримання зелених насаджень загального користування (парки, сквери, бульвари) і спеціального призначення (транспортні магістралі), які визначені рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.02.2008 № 102 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» та від 30.01.2014 № 21 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.02.2008 № 102 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі». Разом з тим, КП «ЖКС «Порто-Франківський», яке не є спеціально уповноваженим підприємством з означених питань та не відповідає за утримання, збереження зелених насаджень на територіях зеленого господарства у силу відсутності таких повноважень згідно із законодавством, не має можливості і будь-яких підстав для фінансування робіт з охорони та утримання зелених насаджень на територіях Приморського району м. Одеси (а.с.28-30).

Згідно відповіді комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» від 26.08.2020р., відповідно до статуту КП «Міськзелентрест», затвердженого рішенням ОМР від 25.04.2018 року № 3217-VII, основним предметом діяльності підприємства є охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах блаустрою міста, що знаходяться на балансі підприємства. Рішенням виконавчого комітету ОМР № 102 від 14.02.2008 року «Про утримання зелених насаджень у м.Одесі» визначений вичерпний перелік зелених насаджень які доручено утримувати КП «Міськзелентрест». Відповідно до п.4.14 «Правил благоустрою території м.Одеси» відповідальність за зберереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів на вулицях перед будівлями до проїзної частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається - на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутрмувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови. При цьому, зелені насадження, розташовані за адресою: м.Одеса, вул..Коблівська, 26, не знаходяться на балансі та не утримуються КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», відповідний договір щодо догляду за зеленими насадженнями за вищезазначеною адресою з балансоутримувачем, власником або користувачем КП «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» не укладався.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що це дерево було передано на баланс будь-якому іншому підприємству, та щодо наявності відповідного факту стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів.

Підсумовуючи усе вищенаведене, судом зроблений обґрунтований висновок, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.

Отже, виходячи із викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень представника відповідача з приводу того, що виконком Одеської міської ради є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи те, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем доведено факт завдання йому шкоди в результаті падіння гілки з дерева на автомобіль позивача, протиправну бездіяльність відповідача, яка виразилась у невизначені балансоутримувача цього зеленого насадження та причинний зв`язок із заподіяною шкодою та неправомірною поведінкою відповідача, що стало причиною пошкодження автомобіля, а відповідач відповідно до вимог статей 10-13, 49, 81, 89 ЦПК України року це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав відшкодування шкоди.

У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України).

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема тим, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів, тощо.

Проте, відповідно довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 21.12.2020р., в день настання події, тобто 14.08.2019р. з 12.00 по 18.00 годину за даними спостережень метеостанції Одеса, Французький бульвар, 89 спостерігались наступні погодні умови: ясно; видимість 40 км; температура повітря 27.3 29.2 °C; вологість повітря 51-33 %; без опадів; вітер північ-північний схід, 1 м/с., пориви 3-5 м/с. (а.с.98). Таким чином, докази, що подія сталася внаслідок непереборної сили - відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що належним відповідачем у справі є КП ЖКС «Порто-Франківський» є безпідставними, оскільки даним підприємством обслуговується будинок по АДРЕСА_1 , а не прилегла уздовж вулиці територія з зеленими насадженнями. Районний суд дійшов правильного висновку, що відповідальними особами за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. Саме на виконавчий комітет ОМР покладений обов`язок забезпечити належне та безпечне утримання зелених насаджень на території міста, в тому числі на прибудинкових територіях шляхом створення відповідного органу або передачі насаджень балансоутримувачу у встановленому законом порядку. Оскільки, виконавчий комітет не визначав КП ЖКС «Порто-Франківський» балансоутримувачем зелених насаджень, які розташовані вздовж проїзної частини напроти житлового будинку, що розташований по вул..Коблевська, 26, м.Одеса, то відповідальність за утримання та збереження зелених насаджень несе виконавчий комітет.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено наявність таких складових елементів деліктного зобов`язання, як протиправна поведінка з боку виконавчого комітету та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою виконавчого комітету та завданою майновою шкодою, є неспроможніми, оскільки саме бездіяльність відповідача у невжитті необхідних та своєчасних заходів для належного утримання об`єкту благоустрою, а саме зелених насаджень за адресою: м. Одеса, вул. Коблівська, 26, стала причиною пошкодження автомобіля позивача.

В матеріалах справи достатньо доказів, що 14.08.2019 року біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Коблівська, 26, на припаркований автомобіль позивача упала гілка з дерева, у зв`язку з чим транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: протоколом огляду місця події старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області капітана поліції Небоги О.Є. від 14.08.2019 року (а.с.136), планом-схемою з місця події (а.с.138), фотокопіями (а.с.137-138, 24-26), відповіддю ГУ НП в Одеській області про вхідний дзвінок 14.08.2019 року о 17:04:31 зі сторони позивача про повідомлення події (а.с. 135) та листом ГУ НП в Одеській області від 21.08.2019 року про реєстрацію 14.08.2019 року звернення позивача, під час розгляду якого встановлені слідуючі пошкодження автомобіля: вм`ятина передньої правої та задньої правої двері, передньої та задньої кришки багажника, даху автомобіля, переднього правого крила, розбите заднє скло, відірване праве бокове дзеркало» (а.с.27).

Стосовно доводів відповідача щодо наявності вини позивача в настанні події 14.08.2019 року, апеляційний суд зазначає, що факт неправильного паркування працівниками правоохоронних органів зафіксовано не було, відомості стосовно притягнення позивача до відповідальності за відповідні порушення в сфері дорожнього руху у матеріалах справи відсутні, а інші докази, які б підтверджували порушення позивачем правил паркування сторонами до суду не подавались.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено факт аварійності дерева не спростовують висновків суду і на його правильність не впливають, оскільки позивачем доведено, що шкода завдана саме з вини відповідача, через невжиття необхідних та своєчасних заходів для належного утримання об`єкту благоустрою, а саме зелених насаджень біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що стало причиною пошкодження автомобіля позивача.

Доводи апеляційної скарги, що звіт наданий позивачем належним доказом бути не може, оскільки він не є висновком судового експерта, є неспроможніми, оскільки відповідно до ч.1 ст..106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта на його замовлення. Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 є сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності з оцінки транспортних засобів, має вищу технічну освіту, підготовку за спеціальністю «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» зі спеціалізацією «Оцінка дорожніх транспортних засобів», неодноразово підвищував кваліфікацію, з 21.10.2002 року зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів за № 3295 та має стаж роботи за спеціальністю з 1999 року.

Крім того, відповідач у разі не згоди із звітом/висновком експерта Паляниці, не був позбавлений ставити питання про призначення судової експертизи, однак з таким клопотанням не звертався. Розмір спричиненої шкоди також не спростовував, альтернативних розрахунків завданого збитку не надав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться лише до незгоди апелянта із висновками суду без доведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунт овувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, звертаючись із відзивом на апеляційну скаргу виконавчого комітету ОМР, представник ОСОБА_1 адвокат Швець Катерина Олегівна просила апеляційний суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на правничу допомогу адвоката.

Так матеріалами справи встановлено, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Швець Катерина Олегівна на підставі договору про надання правової допомоги від 04.10.2021 року.

Відповідно акту наданих послуг від 25.08.2022 року адвокатом були надані наступні послуги:

- підготовка та подача до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу (8000 грн)

- підготовка та подача до суду апеляційної інстанції клопотання про розподіл судових витрат (2000 грн)

на загальну суму 10 000 грн.

Вказані послуги адвоката були узгоджені сторонами 25.10.2021 року, що підтверджується додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, відповідно до п.25-26 постанови ВС від 21.01.2021 року, справа 280/2635/20, судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Оскільки сторона позивача заявила клопотання про компенсацію судових витрат в межах передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України строку, та надала відповідні докази, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи виконавчого комітету Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 10 000 гривень витрат на правову допомогу адвоката в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 29.08.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова