Справа № 2-1324/11
н/п 4-с/490/4/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить:

визнати дії приватного виконавця Куліченко Д.О., що направлені на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_2 протиправними в зв`язку з їх передчасністю;

заборонити приватному виконавцю Куліченко Д.О. вчинити певні дії, а саме: опис та реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

зобов`язати приватного виконавця Куліченко Д.О. вчинити певні дії, а саме: з метою стягнення боргу та погашення заборгованості вжити заходи для розшуку та реалізації автомобілю Nissan Tiida, 01.06.2007 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1

скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди згідно якої постановлено «стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 основну винагороду у сумі 1796,95 USD як таку, що не відповідає вимогам закону.

В обгрунтування поданої скарги скаржники зазначили, що 12.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64104031, якою постановлено стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 11.10.2007р. в розмірі 17960,47 доларів США, що в гривневому еквівалентні за курсом НБУ складає 142 056 грн 53 коп., з яких: сума заборгованості за основним та простроченим кредитом складає 16 119,97 доларів США, еквівалентних 127 499,29 грн, сума заборгованості за строковими та простроченими процентами складає 1 591,91 доларів США, еквівалентних 12 591,05 грн, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та по процентах складає 248,59 доларів США, еквівалентних 1 966,19 грн, а також судовий збір по 710 грн 28 коп. з кожного та по 60 грн. 00 коп. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також, приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1796,95 USD, яка на думку скаржників винесена з грубим порушенням закону, оскільки сума винагороди зазначена в доларовому еквіваленті та виконавцем не було враховано, що заборгованість за кредитним договором була частково погашена. Скаржник також зазначає, що приватним виконавцем було направлено вимогу щодо надання доступу до нерухомого майна боржника для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, не врахувавши те, що у боржника є рухоме майно автомобіль, на який він має звернути стягнення, оскільки вартості автомобіля буде достатньо для погашення заборгованості у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2021 року скаргу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

29 березня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. надійшло заперечення скаргу, в якій він просить відмовити в її задоволені з огляду на її безпідставність.

У судове засідання призначене на 28.09.2021 року сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від адвоката Олексієнко В.В., яка діє в інтересах скаржника надійшла заява в якій вона просить скаргу розглядати за її відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності учасників справи, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2011 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 11.10.2017 року в розмірі 17960,47 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 142056 грн. 53 коп., судовий збір по 710 грн. 28 коп. з кожного та по 60 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання вищезазначеного рішення були видані виконавчі листи.

Згідно акту опису та арешту майна від 16.11.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції було описано і накладено арешт на транспортний засіб Nissan Tiida 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Згідно відповіді регіонального сервісного центру в Миколаївській області від 18.11.2019 року транспортний засіб Nissan Tiida 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно листа Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва від 20.11.2019 року на адвокатський запит ОСОБА_3 від 15.11.2019 року повідомлено, що на примусовому виконанні у Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавчий лист по справі № ц12-1324/2011 виданий 26.04.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортному засобу № 0 від 11.10.2017 року в розмірі 17 960,47 доларів США та судовий збір по 710,28 грн з кожного та по 60 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Залишок боргу за виконавчим документом складає 142 116,53 грн., 14211,65 грн виконавчого збору та 200 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Станом на 20.01.2019 року кошти не стягнуто.

Листом Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09.12.2019 року за результатами розгляду адвокатського запиту від 28.11.2019 року щодо надання інформації стосовно реалізації транспортного засобу адвокату скаржника ОСОБА_3 повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 12-1324/2011 виданого 26.04.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 н користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 142826,81 грн., яке завершено 16.10.2014 року з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування). Станом на 03.12.2019 року вищевказане виконавче провадження знищено у зв`язку із трирічним строком зберігання відповідно до Розділу 9 п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, а тому надати інформацію неможливо.

Згідно листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 13.12.2019 року повідомлено, що матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 12-1324/2011 знищено у зв`язку із закінченням термінів зберігання, а тому надати більш детальну інформацію про стан здійснення виконавчих проваджень не можливо.

Листом Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.01.2020 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 станом на 13.01.2020 року повідомлено, що виконавче провадження № 26633329 знищено за закінченням строку архівного зберігання згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2018 року. Також повідомлено, що вжити заходів щодо повернення транспортного засобу вилученого 07.09.2011 року не можливо, оскільки станом на 13.01.2020 року у відділі відсутня інформація щодо місцезнаходження транспортного засобу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2013 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 12-1324/11 від 05.04.2011 року на ТОВ «Вердикт Фінанс».

29 лютого 2016 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено угоду про визначення розміру зобов`язання та порядок його виконання, згідно якої боржником визнано, що його прострочена заборгованість перед стягувачем на момент укладення цієї угоди складає 183 414 грн. 82 коп. та сторони погодились, що боржник сплачує стягувачу грошові кошти в якості погашення простроченої заборгованості у розмірі 45 000 грн. на поточний рахунок стягувача у порядку визначеному графіком платежів.

Згідно листа ТОВ «Вердикт Фінанс» від 14.08.2017 року повідомлено, що в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 0 від 11 жовтня 2007 року ним було отримано платежі сплачені ОСОБА_1 в період з 03.09.2012 року по 10.07.2017 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2019 року видано ТОВ «Вердикт Фінанс» дублікат виконавчого листа № ц-12-1324/11 та поновлено ТОВ «Вердикт Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з приводу примусового виконання виконавчого листа по справі № ц-12-1324/11.

Із викладеного слідує, що виконавчий лист № ц12-1324/2011, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 26 квітня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 142 826 грн 81 коп. перебував на виконанні у Миколаївському районному відділ державної виконавчої служби (виконавче провадження № 26633329). Це виконавче провадження закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання, визначених законом.

На виконанні у Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві перебувало виконавче провадження № 26674582 виконавчий лист № ц12-1324/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 142 056 грн 53 коп. Постановою Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Кирильченка Д.В. від 09.12.2020 року повернуто на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Надалі 12.01.2021 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № ц12-1324/2011 року від 26.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Укрсиббанк», що згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2013 року за № 490/6909/13-ц замінено на його правонаступника, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 12.01.2021 року відкрито виконавче провадження № 64104031 з виконання виконавчого листа № ц12-1324/2011 виданого 26.04.2011 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 11.10.2007р. в розмірі 17960,47 доларів США, що в гривневому еквівалентні за курсом НБУ складає 142 056 грн 53 коп., з яких: сума заборгованості за основним та простроченим кредитом складає 16 119,97 доларів США, еквівалентних 127 499,29 грн, сума заборгованості за строковими та простроченими процентами складає 1 591,91 доларів США, еквівалентних 12 591,05 грн, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та по процентах складає 248,59 доларів США, еквівалентних 1 966,19 грн, а також судовий збір по 710 грн 28 коп. з кожного та по 60 грн. 00 коп. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 12.01.2021 року стягнуто з боржника ОСОБА_2 основну винагороду в розмірі 1796,95 USD.

12.01.2021 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. за вихідним № 114 направлено ОСОБА_2 вимогу про подання в п`ятиденний строк приватному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника ОСОБА_2 , з`явитись 20.01.2021 року до офісу приватного виконавця Куліченко Д.О. та надати приватному виконавцю документальне підтвердження виконання рішення суду або пояснення щодо причин невиконання рішення суду.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області від 12.01.2021 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, кошти і цінні папери, майнові права, корпоративні права частки у статутному капіталі, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно та майнові права боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, та інше майно боржника, яке зберігається у банку, в тому числі у індивідуальному банківському сейфі, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Також, 12.01.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 12.01.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 12.01.2021 року інформація щодо ОСОБА_2 як особу-боржника, яка працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби № 93945843 від 12.01.2021 року інформація про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником-юридичною особою через відокремлені підрозділи відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби № 93945837 від 12.01.2021 року інформація про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи відсутня.

12.01.2021 року приватний виконавець Куліченко Д.О. надіслав до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області запит з проханням надати інформацію щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником ОСОБА_2 .

Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 19.01.2021 року транспортні засоби за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані.

20.01.2021 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. за вихідним № 318 було направлено вимогу ОСОБА_2 про надання 28.01.2021 року доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_6 та квартири АДРЕСА_5 для проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості скарги суд зазначає таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Частина друга статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Порядок виконання судових рішень, які набрали законної сили визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII у редакції чинній станом на винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до частини першої статті першої Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання судового рішення здійснюється органами державної виконавчої служби (державними виконавцями) та приватними виконавцями.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (абзац перший частини п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).

Для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна (коштів) боржника (частина перша статті 56 Закону № 1404-VIII).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (абзац перший та третій частини другої статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що приватний виконавець на підставі чинного законодавства, але на власний розсуд визначає які виконавчі дії слід вчинити з виконання рішення суду.

Із наявних у справі матеріалів слідує, що боржником у виконавчому провадженні №64104031 є ОСОБА_2 . У свою чергу транспортний засіб Нісан Тііда 2007 року випуску, днз НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Оскільки боржником у виконавчому провадженні, яке здійснюється приватним виконавцем Куліченком Д.О., є ОСОБА_2 , то підстави для звернення стягнення на це авто, на думку суду відсутні.

Слід зазначити, що приватним виконавцем Куліченком Д.О. надано копію відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 19 січня 2021 року № 31/14-171 за боржником ОСОБА_2 транспортних засобів не зареєєстровано.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Щодо скарги в частині скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди, то суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 733/889/17.

За такого провадження за скаргою в означеній вище частині слід закрити. Роз?яснити скаржникам, що розгляд скарги у означеній частині віднесено до юрисдикції Миколаївського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись 260, 261, 353, 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в частині скарги щодо скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про визначення основної винагороди виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Л.М. Шолох