Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4083/22 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Драча Ю.І.,

у цивільній справі №296/4083/22 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених конституційних прав,-

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом та просила: визнати порушення законодавства ОСОБА_2 , як посадовою особою при розгляді заяви від 08 травня 2020 року порушенням її конституційних прав у зв`язку з незаконною відмовою ОСОБА_2 здійснити контроль проекту рішення, складеного з порушенням строків; незаконній відмові здійснити контроль за додержанням земельного законодавства; стягнути із ОСОБА_2 на її користь 63750,00 грн. моральної шкоди; прийняти виклад порушень законодавства, якими порушено конституційні права та заподіяно моральної шкоди ОСОБА_1 розглядом клопотання від 08.05.2020. та прийняттям рішення за результатами його розгляду із зазначенням суті порушень, норм законодавства та доказів.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона звернулась 08 травня 2020 року із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, з метою оформлення права власності на земельну ділянку. Рішенням Житомирської міської ради їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою. Вважає, що відповідачем по справі - ОСОБА_2 , як посадовою особою, при прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання від 08.05.2020 було порушено її конституційні права на його законний розгляд, зокрема, незаконно відмовлено здійснити контроль проекту прийнятого рішення, незаконно відмовлено здійснити контроль за додержанням земельного законодавства при підготовці до винесення рішення Житомирською міською радою. Крім того, відповідачем було порушено строк розгляду клопотання, передбачений Земельним кодексом України, оскільки рішення прийнято через 80 днів та неправомірно відмовлено з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою згідно клопотання від 08.05.2020 та поданих нею документів. З огляду на порушення її прав під час розгляду клопотання, просила стягнути моральну шкоду, яку оцінила в 63750,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 19 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі №296/4083/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених конституційних прав.

Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки суд істотно змінив суть позовної заяви. Так, позовні вимоги вона обгрунтовала тим, що ОСОБА_2 при розгляді заяви від 08.05.2020 року порушено її конституційні права. Вважає, що суд неправильно застосував положення КАС України при вирішенні правовідносин, які виникли між сторонами. Апелянт вважає, що позовні вимоги про захист порушених її конституційних прав та стягнення моральної шкоди підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Зазначає, що її позбавлено права на захист своїх порушених інтересів.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.186 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порідяку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом ч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2020 року (вх.№ 4409 від 12.05.2020) ОСОБА_1 подано до Житомирської міської ради заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (орієнтовною площею) 0,10 га. за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд» з метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку. До клопотання додано: викопіювання з кадастрової карти, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту та ІПН; копія акту від 30.04.2013 № 04027; копія листа від 10.02.2010 № 400; фотомонтаж.

Рішенням Житомирської міської ради від 30.07.2020 №1970 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 Земельного кодексу України, ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», невідповідності містобудівній документації.

Відповідно до ч.5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В даному випадку предметом позовних вимог ОСОБА_1 є встановлення правомірності (неправомірності) дій відповідача як суб`єкта владних повноважень під час розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08.05.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з цим, предметом спору не є сама земельна ділянка або права власності або користування пов`язані з нею.

Ухвалюючи судове рішення в даній справі, суд врахував, що даний спір є публічно-правовим, а відтак останній підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

У свою чергу, вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.

Крім того, суд першої інстанції вірно роз`яснив позивачу, що розгляд вказаного спору підлягає в порядку адміністративного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 367,368, 372,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: