_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/323/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2022

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С. розглянувши справу за позовом ТОВ «МЕТР» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування майном та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Метр» звернулося до суду з позовом у якому просило суд зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом надання безперешкодного доступу до неї та стягнути з обох матеріальну компенсацію за користування 1/3 часткою квартири, яка належить позивачу 30000 грн.

Позивач посилається на те, що йому належить 1/3 частина вказаної квартири, а при спробі представника потрапити до неї у березні 2019р. йому було відмовлено. Посилаючись на норми ст.ст.317-321, 391 та 358 ЦК України просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, однак відзиву не надав. Послався на те, що йому належить певна частка квартири. Він проживає у цій квартирі сам, брат ОСОБА_2 мешкає окремо. Іншого житла не має.

Відповідач ОСОБА_2 у засідання не явився, повідомлявся належним чином про час та місце його проведення.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 6 ЖК УРСР встановлено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Згідно ст.383ч.1 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 369ч.1 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками квартири є відповідачі. Частки квартири її співвласникам у натурі не виділені, порядок користування квартирою між її співвласниками не встановлювався.

У позові директор ТОВ «Метр» зазначила, що товариство не можу використовувати квартиру за при значенням, оскільки позивачі перешкоджають у цьому.

Суд підкреслює, що цільове призначення квартири АДРЕСА_2 визначено статтею 6 ЖК УРСР.

Представник позивача у засіданні зазначив, що право володіння та розпорядження відповідачі не оспорювали, однак не надають користуватися належною позивачу частиною квартири, проте представник не зміг надати суду відповідь яке саме право позивача порушене, тобто яке право, внаслідок неправомірних дій відповідачів, на його думку, оспорюють відповідачі.

Враховуючи, що ТОВ «Метр» є юридичною особою, то право його на проживання у квартирі цивільним законодавством України не передбачено.

Щодо посилань позивача на норми ст.358 ЦК України, суд зазначає, що оскільки частина квартири, яка належить позивачу у квартирі у натурі не виділена, і, порядок користування квартирою між сторонами не встановлювався, то послання на те, що відповідачі користуються саме його часткою є безпідставним.

Таким чином, суд вважає, що сторона, у порушення вимог ст.81 ч.1 ЦПК України, позивача не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати у справі, згідно вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.