"02" червня 2022 р. Справа № 363/4018/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції, Вишгородської місткої ради Київської області, треті особи: Дванадцята Київська нотаріальна контора, Кредитна спілка «Перший кредитний альянс», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про звільнення спадкового майна з під арешту та визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про звільнення з під арешту спадкового майна померлої ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_1 , право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В установлений законом строк позивач, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 29.06.2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на спадкове майно відсутні документи, що підтверджують право власності за померлою, а також у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт та заборона. Арешт на майно був накладений Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 29.12.2012 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу по виконавчих провадженнях №18148574, №161114698, та №30002359. Таким чином, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом порушеного права.

02.09.2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.09.2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник відповідача Вишгородської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи у відсутність представника на підставі поданих документів та наявних доказів у справі.

Представник третьої особи Дванадцятої Київської нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду направив лист про розгляд справи у відсутність представника.

Представник третьої особи Кредитної спілки «Перший кредитний альянс» в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 19.10.2016 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 від 19.02.1974 року, батьками є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 .

16.05.1992 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6 , та після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується повторною копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 03.09.1998 року.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, нерухомого майна, на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме на: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, номер запису про обтяження 7545265, 7545219, 7545178, 7545428, 7545415, 7545358, 7545600 (спеціальний розділ), 7545533 (спеціальний розділ), 4699834 (спеціальний розділ).

Як вбачається, з постанови державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.06.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, а також оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про арешт нерухомого майна запис 7545265, 7545219, 7545178, 7545428, 7545415, 7545358, 7545600 (спеціальний розділ), 7545533 (спеціальний розділ), 4699834 (спеціальний розділ).

Згідно листа Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиціївід 19.01.2018 року №1662, на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 накладено арешт. Крім того, у відділі перебували виконавчі провадження, а саме: ВП №18148571 по виконанню виконавчого листа №2-578 від 19.02.2009 року; ВП 16114698 по виконанню виконавчого напису №5680 від 09.11.2009 року та ВП №30002359 по виконання виконавчого листа №2-4047 від 27.10.2011 року. Постановами державного виконавця від 29.12.2012 року виконавчі документи по вищевказаних виконавчих провадженнях повернуті стягувачам. Разом з тим, виконавчі провадження, при виконанні якого було накладено арешт майна, завершено та знищено в зв`язку із закінченням строку зберігання.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частино 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, визначено, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судовий захист прав приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, у тому числі шляхом розгляду справ за позовами про зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи, що виконавчі провадження, при виконанні яких були накладені арешти на нерухоме майно ОСОБА_2 завершені, що підтверджено листом Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиціївід 19.01.2018 року, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про зняття з під арешту спадкового майна померлої ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави щодо перебування майна під арештом.

Щодо заявленої позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов до наступного.

Після смерті ОСОБА_2 , відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за законом являлась мати померлої ОСОБА_9 та донька ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З копії спадкової справи №148/17 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 09.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №382 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 . Крім того, 09.02.2017 року ОСОБА_9 звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №383 про відмову від належного їй спадкового майна після смерті її дочки ОСОБА_2 на користь дочки померлої, ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.06.2017 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на спадкове майно за померлою.

Згідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 20.03.2014 року, КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», вказаний житловий будинок побудовано у 1960 році.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 03.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний) на умовах, викладених у цьому договорі, дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв безоплатно у подарунок земельну ділянку площею 0,0994 га., у межах згідно з планом, що розташована на території: АДРЕСА_1 , та надана дарувальнику для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :20:165:0154.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, нерухомого майна, на нерухоме майно ОСОБА_2 була власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. За ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Тобто, після отримання свідоцтва про право на спадщину у спадкоємця виникають певні майнові права на земельну ділянку.

Згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належали спадкодавцю ОСОБА_2 , входять до складу спадкової маси та переходять до спадкоємця ОСОБА_1 .

Враховуючи Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року та керуючись статтями 319, 321, 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1266, 1297 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 12, 13, 15, 76-81, 89, 208, 215, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з під арешту спадкове майно померлої ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :20:165:0154, площею 0,0994 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9);

Вишгородської місткої ради Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, площа Шевченка, 1).

Третя особа: Дванадцята Київська нотаріальна контора (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9);

Кредитна спілка «Перший кредитний альянс» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 36);

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д).

Суддя О.Д. Рудюк