Справа № 206/4170/21
Провадження № 2/206/75/22
26.08.2022 Самарський районний суд
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Кравченка М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
І. Стислий виклад позиції позивача, представника позивача та представників третіх осіб.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 19.12.1997 по 18.02.2014. Відповідач ОСОБА_3 є донькою відповідача ОСОБА_2 . Позивачу на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 . Ще до реєстрації шлюбу, відповідач ОСОБА_2 разом із її, на той час, неповнолітнью донькою ОСОБА_5 вселились у вказане домоволодіння, а у квітні 1998 року відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою. 24.02.2005 ОСОБА_5 , також була зареєстрована у вказаному будинку. Відповідач ОСОБА_3 в 2010 році вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » та переїхала на постійне місце проживання до чоловіка в м. Кривий Ріг, де в неї народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку 25.07.2013 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . З 2010 року ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживала, а малолітня ОСОБА_4 взагалі ніколи не мешкала у будинку позивача. Наскільки відомо позивачу, відповідач ОСОБА_3 повторно вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Де зараз мешкає ОСОБА_3 - позивачу невідомо, оскільки вона та позивач не спілкуються. 19.12.2013 прийшовши з роботи, позивач виявив, що його дружина ОСОБА_2 забрала з будинку всі свої речі та пішла. Остання залишила позивачу записку, в якій повідомила, що не бажає жити разом з позивачем. Таким чином, ОСОБА_2 не проживає без поважних причин в належному позивачу будинку з грудня 2013 року. Крім того, відповідач ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що вона вийшла заміж та переїхала на постійне місце проживання в Республіку Білорусь. Позивач не перешкоджав відповідачам проживати в належному йому будинку, вони залишили його добровільно. Позивач не бажав, щоб його сім`я розпалась. Крім того, позивач не змінював замки в дверях до теперішнього часу. Факт не проживання відповідачів в будинку підтверджується актами, складеними за участі сусідів та можуть підтвердити свідки. Відповідачі влаштували своє особисте життя, мають свої сім`ї, але знятись з реєстрації вони не бажають. Місце свого фактичного проживання відповідачі не повідомляли позивачу. Зв`язок з ними відсутній. Реєстрація відповідачів у вказаному домоволодінні порушує законні права та інтереси позивача. Позивач не може розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Крім того, позивач є пенсіонером за віком, інших доходів, крім пенсії, позивач не має. Позивач не має можливості без допомоги держави оплачувати комунальні послуги, але не може отримати субсидії через реєстрацію відповідачів. Позивач отримував субсидію на період 2016-2017 років, з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, які фактично проживають в будинку, тобто на одну особу. Для цього, позивач надавав акти про те, що в будинку проживає лише він. Однак, наразі, позивач не отримує субсидію, так як на підставі рішення комісії субсидія не призначається, бо враховуються всі зареєстровані особи. Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що є законні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 . Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщення в домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с. 1-4).
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що у разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, визначається органом опуки та піклування або судом. Орган опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей, відповідно до закону. Враховуючи вказане, представник третьої особи просив суд врахувати надані ним письмові пояснення та винести законне й обґрунтоване рішення у даній цивільній справі (а.с. 46-48).
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надав до суду висновок, відповідно до якого зазначено, що є недоцільним визнання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 126-129).
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, зазначив, що 10 років тому відповідачі поїхали з його будинку. Будинок позивача є його приватною власністю. З колишньою дружиною ОСОБА_2 вони жили добре, однак одного разу вона поїхала відпочивати на море та коли повернулась, сказала, що познайомилась з іншим чоловіком та захотіла розірвати шлюб. Відповідач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 від попереднього шлюбу, позивач її виховував як рідну доньку. Позивач зареєстрував ОСОБА_2 у своєму будинку одразу після одруження, а її доньку зареєстрував, оскільки родичі по лінії батька робити цього не захотіли. Коли ОСОБА_3 вперше вийшла заміж та народила дитину, її колишній чоловік та його сім`я не захотіли реєструвати у своєму житлі її та дитину, тому позивач зареєстрував у своєму будинку і дитину ОСОБА_3 , оскільки вважав, що вони одна родина та це його борг як чоловіка. ОСОБА_3 не проживала у будинку позивача з момент, як вперше вийшла заміж. ОСОБА_2 не проживала в будинку позивача з моменту їх розлучення. Позивач звертався до відповідачів з проханням знятись з реєстрації, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію, однак ОСОБА_2 погодившись, взяла документи на будинок у позивача, щоб знятись з реєстрації, однак навпаки перереєструвалась у його будинку за новим прізвищем. ОСОБА_3 відмовилась зніматись з реєстрації. Позивач спілкувався навіть з чоловіком ОСОБА_3 та просив його прописати у себе ОСОБА_3 , однак той пообіцявши, так нічого не зробив. Позивач ніколи не здійснював жодних перешкод у проживанні відповідачів, вони прийняли рішення не проживати вже багато років тому самостійно, будь-якого інтересу до будинку позивача відповідачі не мають, особистих речей відповідачів у будинку позивача немає.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та зазначила, що вона зв`язувалась з ОСОБА_3 та просила знятись з реєстрації, однак остання зазначила, що не буде цього робити. Ніхто з відповідачів жодного разу не повідомляли про намір проживати у будинку позивача, тобто з 2013 року відповідачі без поважних причин не проживають у будинку позивача. Крім того, у дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є рідний батько, який має можливість зареєструвати свою дитину у своєму житлі. Відповідачі на теперішній час не мають жодного відношення до позивача та його власності.
Відповідачі, повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явились, правом на подання відзиву не скористались.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
14.09.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла позовна заява з додатками (а.с. 1-16).
21.10.2021 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 22.11.2021 (а.с. 26).
22.11.2021 від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про витребування доказів (а.с. 31-33).
22.11.2021 на електронну адресу суду від представника органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надійшла заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 34-36).
03.12.2021 від третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР до канцелярії суду надійшли письмові пояснення (а.с. 45-48).
10.12.2021 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України на адресу суду надійшли витребувані судом відомості (а.с. 49-50).
17.12.2021 на адресу суду від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України надійшли витребувані судом відомості (а.с. 51-52).
21.12.2021 на електронну адресу суду від Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради надійшли витребувані судом відомості (а.с. 53-54).
22.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче судове засідання на 11.01.2022 у зв`язку з неявкою відповідачів та повторно направлено ухвалу від 22.11.2021 про витребування доказів (а.с. 55).
05.01.2022 від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України на адресу суду надійшли витребувані судом відомості (а.с. 60-61).
11.01.2022 від відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли витребувані судом відомості (а.с. 62-63).
11.01.2022 від Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли витребувані судом відомості (а.с. 64-65).
11.01.2022 підготовче судове засідання відкладено на 09.02.2022 у зв`язку з неявкою відповідачів (а.с. 66).
26.01.2022 на адресу суду від відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли витребувані судом відомості (а.с. 71-72).
27.01.2022 на адресу суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної Податкової служби України надійшли витребувані судом відомості (а.с. 73-77).
28.01.2022 на адресу суду від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшли витребувані судом відомості (а.с. 78-79).
28.01.2022 від Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області на адресу суду надійшли витребувані судом відомості (а.с. 80-81).
02.02.2022 від Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради надійшли витребувані судом відомості (а.с. 82-84).
03.02.2022 на адресу суду від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України надійшли витребувані судом відомості (а.с. 85-86).
07.02.2022 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли витребувані судом відомості (а.с. 87-88).
07.02.2022 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення судового засідання (а.с. 89).
08.02.2022 на адресу суду від представника третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надійшла заява про розгляд справи без участі представника та призначення комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації ДМР для вирішення питання щодо надання висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР (а.с. 90-93).
09.02.2022 підготовче судове засідання відкладено на 25.02.2022 у зв`язку з неявкою відповідачів (а.с. 94).
09.02.2022 представник позивача ознайомилась з матеріалами даної цивільної справи (а.с. 96).
25.02.2022 від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення судового засідання (а.с. 111-112).
25.02.2022 підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 113).
02.03.2022 на адресу суду від Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли витребувані судом відомості (а.с. 115-117).
29.03.2022 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання (а.с. 118-119).
29.03.2022 підготовче судове засідання відкладено на 20.04.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 120).
20.04.2022 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання (а.с. 122-123).
20.04.2022 підготовче судове засідання відкладено на 20.05.2022 (а.с. 124).
20.05.2022 до канцелярії суду від третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надійшов висновок про недоцільність визнання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 126-129).
20.05.2022 підготовче судове засідання відкладено на 10.06.2022 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 130).
10.06.2022 підготовче судове засідання відкладено на 09.08.2022 у зв`язку з неявкою відповідачів (а.с. 133).
09.08.2022 на електронну адресу суду від представника третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надійшла заява про розгляд справи без участі представника та просила прийняти рішення враховуючи інтереси дитини (а.с. 142).
У судові засідання призначені 22.11.2021, 22.12.2021, 11.01.2022, 09.02.2022, 25.02.2022, 29.03.2022, 20.04.2022, 20.05.2022, 10.06.2022 та 09.08.2022 відповідачі, які повідомлялись належним чином про дату та час судового засідання, не з`явились, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
09.08.2022 закінчено підготовчі дії, закрито підготовчі провадження, розпочато розгляд справи по суті, допитано в якості свідка позивача, заслухано виступ зі вступним словом представника позивача, допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи, задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву до 15.08.2022 (а.с. 147-149).
15.08.2022 задоволено клопотання представника відповідача та оголошено перерву до 26.08.2022 (а.с. 163).
26.08.2022 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача та про долучення доказів (а.с. 171-174).
26.08.2022 досліджено додаткові письмові докази, що містяться в матеріалах справи (а.с. 175).
26.08.2022 судом складено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду (а.с. 176).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
28.12.1993 було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_11 передала ОСОБА_1 у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору, зареєстрованому в реєстрі за № 239 (а.с. 5).
Згідно копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2014, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 6).
Відповідно до відомостей з копії довідки № 3114 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.08.2021, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 - власник, зареєстрований з 31.01.2000, ОСОБА_4 - зареєстрована з 25.07.2013, ОСОБА_3 - зареєстрована з 24.02.2005, ОСОБА_2 - зареєстрована з 10.07.1998 (а.с. 7).
Згідно копії витягу із протоколу засідання районної комісії з питань призначення субсидій № 34 від 13.06.2016, прийнято рішення надати право на призначення субсидій з 01.08.2016 ОСОБА_1 , який мешкає по АДРЕСА_1 , виходячи із кількості однієї зареєстрованої у житловому будинку особи, яка фактично в ньому проживає (а.с. 13).
Відповідно до копії листа № 7/8-1742 від 03.09.2021 Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР адресованого адвокату Маркело В.О., зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований разом з колишньою дружиною ОСОБА_2 , дочкою колишньої дружини ОСОБА_3 , онукою колишньої дружини ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 . Перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як отримувач житлової субсидії з серпня 2016 року. Останній період отримання субсидії - з травня 2017 року по квітень 2018 року. 15.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до районної комісії з питань призначення субсидій у Самарському районі міста Дніпра з заявою про надання права на призначення житлової субсидії з урахуванням кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, які фактично у ньому проживають. Самарським управлінням прийнято рішення про надання права на призначення субсидії ОСОБА_1 з 01.08.2016.
На підставі рішення ДМР від 23.01.2019 № 40/40, Самарське управління припинено як юридична особа шляхом приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР.
Станом на 06.09.2021 ОСОБА_1 в Лівобережному УСЗН ДМР житлову субсидію не отримує (а.с. 11-14).
Відповідно до відомостей наданих головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України від 23.11.2021 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово виїжджала за межі України (а.с. 49).
Відповідно до відомостей наданих Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян на осіб, зазначених в ухвалі суду від 22.11.2021, виявлено наступні актові записи: про шлюб № 594 від 04.10.2014 на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 . Шлюб припинено рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.09.2020, справа № 208/5460/20; про народження дитини, матір`ю якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 149 від 25.02.2015 на ОСОБА_15 . Станом на 06.12.2021 актових записів цивільного стану на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (а.с. 51).
Згідно копії довідки № 01/37-125 від 08.12.2021, наданої КЗ «Ліцей № 26» Кам`янської міської ради зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в 4-А класі Ліцею № 26 та проживає по АДРЕСА_2 . На момент вступу до 1-го класу НВК № 26, згідно заяви батьків, ОСОБА_16 проживала за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 54, 83).
Відповідно до відомостей наданих Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України зазначено, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 03.05.2018, органом видачі 1202. ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_3 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданим 27.03.2020, органом видачі 1222 (а.с. 60, 78).
Відповідно до відомостей наданих відділом обслуговування громадян № 1 (серійний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.12.2021 зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з питань оформлення пенсії не зверталась (а.с. 62).
Відповідно до відомостей наданих відділом обслуговування громадян № 5 (серійний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.12.2021 зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з питань оформлення пенсії не зверталась (а.с. 71).
Відповідно до відомостей наданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України від 30.12.2021, відображені відомості про ф/о-податків річної податкової декларації станом на 21.12.2021 відносно ОСОБА_2 . Починаючи з 01.04.2014 та станом на 30.09.2021 відсутня інформація про доходи.
Відносно ОСОБА_3 зазначено, що з 01.04.2020 по 30.09.2021 відсутні відомості про доходи (а.с. 73-76).
Згідно відомостей наданих Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.01.2022 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зверталась із заявами щодо призначення пенсії (а.с. 87).
Органом опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР надано висновок про недоцільність визнання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні дані на батька дитини, а також підтвердження того що батько/мати мають у власності житло, в яке може бути перереєстрована малолітня ОСОБА_4 і мати право користування житловим приміщенням за іншою адресою (а.с. 126-129).
В той же час, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_16 , батьками якої зазначені: мати - ОСОБА_18 та батько - ОСОБА_19 (а.с. 173).
Згідно копії довідки № 1597 від 29.07.2014, виданої Широківською селищною радою Широківського району Дніпропетровської області Сухолуцькому Є.О. зазначено, що він дійсно зареєстрований в АДРЕСА_4 в (а.с. 172).
Крім того, відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого ОСОБА_19 , зазначено місце реєстрації: АДРЕСА_4 (а.с. 171).
Відповідно до копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2014, шлюб між ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 , зареєстрований 15.07.2011, розірвано (а.с. 155-156).
Відповідно до копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2014, із ОСОБА_19 стягнуто на користь ОСОБА_18 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 157-158).
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав суду, що він є товаришем позивача. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він знає, а дитину ОСОБА_4 жодного разу не бачив. ОСОБА_2 не проживає в будинку позивача тривалий час, десь з 2016 року. ОСОБА_3 не проживає в будинку ще раніше, виїхала коли вийшла заміж. Свідок ніколи не чув, що між позивачем та відповідачами були якісь сварки. Позивач ніколи не виганяв відповідачів зі свого будинку. Свідок з соціальних мереж знає, що ОСОБА_2 виїхала до Білорусії та вийшла заміж. Більше вона ніколи не поверталась до будинку позивача. ОСОБА_3 також після одруження не поверталась до будинку позивача. Позивач намагався мирно вирішити в досудовому порядку питання щодо зняття відповідачів з реєстрації, однак вони цього не зробили.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав суду, що він є сусідом позивача та знає його дуже довгий час. ОСОБА_2 після того, як з`їздила на відпочинок, вирішила розірвати шлюб між нею та позивачем. Її донька, ОСОБА_3 , виїхала з будинку позивача ще раніше, коли вийшла заміж. Свідок жодного разу не чув, щоб між позивачем та відповідачами були якісь конфлікти, він нікого не виганяв зі свого будинку. Відповідачі жодного разу не приїжджали та не просили проживати у будинку позивача.
ІV. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Дані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України.
Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки само по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача та розірвавши шлюб 05.02.2014 й по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації, а саме у будинку власником якого є позивач.
Крім того, ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_2 , 05.07.2011 одружившись з ОСОБА_19 , виїхала з будинку позивача та з вказаної дати по теперішній час не проживає за місцем своє реєстрації.
При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатися намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності, а також ставлення відповідачів до спірного житла.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, допитавши в якості свідка позивача та допитавши свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що відповідачі протягом тривалого часу без поважних причин та обґрунтованих підстав відсутні за місцем своєї реєстрації.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 взагалі тривалий час не проживає на території України, вона повторно вийшла заміж та проживає у іншій країні, що свідчить про відсутність зацікавленості проживання у будинку позивача та її відсутність протягом тривалого часу за місцем своєї реєстрації.
Крім того, відповідно до наданих відомостей з ліцею, в якому навчається малолітня ОСОБА_4 та який знаходиться в м. Кам`янське, батьками дитини було зазначено, що ОСОБА_4 проживала АДРЕСА_3 .
Також, суд звертає увагу на той факт, що провадження по даній цивільній справі тривало майже рік. Відповідачі безліч разів повідомлялись про розгляд даної цивільної справи, тобто вони достеменно знали, що предметом даного цивільного спору є їх не проживання за місцем реєстрації без поважних причин, тобто у будинку власником якого є позивач, що підтверджується заявою відповідача ОСОБА_3 про відкладення судового засідання.
Однак, жодних пояснень та доказів з приводу даного спору ними подано не було. Тобто, відсутні будь-які докази, які б свідчили про їх зацікавленість проживання в даному житловому приміщенні або про вчинення позивачем перешкод у їхньому праві користування житловим будинком.
Натомість, відповідачі, які зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку, зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту, жодних із перелічених дій не вчиняли.
З урахуванням норм права та практики ЄСПЛ можна зробити висновок про те, що принцип пропорційності втручання в право особи на користування житлом шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде порушено у випадку, якщо особа тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин, не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, а тому не має з ним достатніх триваючих зв`язків.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час не проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин, не ставляться до нього, як до свого постійного місця проживання та не мають з ним достатніх триваючих зв`язків.
Суд зауважує, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома або недбала поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення.
Подібний висновок зроблено у постанові Верховного Суд по справі № 227/1044/20 від 21.07.2021.
Крім того, суд звертає увагу, що така недбала поведінка відповідачів до місця своєї реєстрації, порушує право позивача, як власника вказаного будинку,вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.
Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_5 є обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.
З приводу реєстрації малолітньої ОСОБА_4 , суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Так, суд звертає увагу, що визнання ОСОБА_3 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, не звільняє від обов`язків батька малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_19 щодо дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_19 має зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_4 .
Неповнолітні діти реєструються за адресою місця реєстрації батьків чи одного із них, незалежно від того, чи мають батьки право власності на житло.
Враховуючи те, що позивач не є батьком ОСОБА_4 , більш того, він є чужою людиною для відповідачів, та той факт, що у ОСОБА_4 є батьки, обов`язок яких, відповідно до ст. 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що вимога щодо визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені норми законодавства, вислухавши доводи позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 41 Конституції України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 141, 180 СК України, ст.ст. 3, 15, 16, 29, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 280-283 ЦПК України,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 454 грн. з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 01.09.2022.
Головуючий суддя: К.С. Маштак