ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/9861/21

провадження № 22-ц/4809/762/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 ,

треті особи без самостійних вимог Державне підприємство «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2022 року у складі судді Павелко І.Л.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначав, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

18.12.2007 між його дружиною ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір на суму 30 000 доларів США та цього ж дня він уклав договір поруки де взяв на себе зобов`язання відповідати за невиконання ОСОБА_3 кредитного договору, належна йому квартира була передана банкові в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 18.12.2007.

Зазначає, що у 2008-2010 роках були позбавлені можливості виконувати зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим банк звернувся до суду. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2011 позовні вимоги банку були задоволені та стягнуто в рахунок погашення заборгованості 37 618,95 доларів США та судові витрати. На виконання рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, в межах якого були здійснені заходи на реалізацію майна боржника, зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що згідно інформації на сайті ДП «СЕТАМ» 20.12.2021 відбулися електронні торги з продажу предмета іпотеки та визначено переможця, що підтверджується протоколом проведення електроних торгів № 563718.

В заяві, ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити державним та приватним нотаріусам видавати Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів відносно квартири за вказаною вище адресою; заборонити будь-яким особам та суб`єктам вчиняти будь-як дії стосовно квртири за адресою, яка вказана вище; заборонити Приватному виконавцю виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовій Т.В. складати та затверджувати Акт про проведені електронні торги, які відбулись 20 грудня 2021 року відносно квартири, за адресою, яка вказана вище та видавати, надсилати його переможцю торгів, а також заборонити переможцю торгів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації прав власності віжносно квартири, адреса якої зазначена вище.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції не врахував практику подібних правовідносин. Вказує, що на даний час відсутні будь-які підстави вважати, що відповідачем буде вчинено дії, які призведуть до порушення прав позивача у майбутньому.

Звертає увагу суду на те, що в ухвалі про забезпечення позову зазначено, що арешт майна має бути накладений до розгляду справи по суті, отже суд вважав, що крайньої необхідності в накладенні арешту немає.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з?явилися. Представник ОСОБА_4 адвокат Мельник О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не прибув, надав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи в зв?язку з неможливістю прибути в судове засідання у вказаний час.

Відповідно до ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби для явки в судове засідання.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що причини зазначені ОСОБА_1 в заяві є неповажними, а тому відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема у пункті 1 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяжень відсутні (а.с.45-47).

Доводи апеляційної скарги про те, що підстави для забезпечення позову у зазначений спосіб не підтверджені належними доказами, не заслуговують на увагу, оскільки згідно процесуального закону умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Посилання заявника на порушення його прав накладенням арешту, є безпідставним, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи, при цьому, особа, яка заявила відповідну заяву, довела її обґрунтованість та співмірність зі своїми позовними вимогами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив щодо інших заходів забезпечення позову, які просив вжити позивач, а саме: заборонити державним та приватним нотаріусам видавати Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів відносно квартири за вказаною вище адресою; заборонити будь-яким особам та суб`єктам вчиняти будь-як дії стосовно квртири за адресою, яка вказана вище; заборонити Приватному виконавцю виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовій Т.В. складати та затверджувати Акт про проведені електронні торги, які відбулись 20 грудня 2021 року відносно квартири, за адресою, яка вказана вище та видавати, надсилати його переможцю торгів, а також заборонити переможцю торгів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації прав власності віжносно квартири, оскільки їх необхідність не підтверджена належними та допустимими доказами, які б свідчили про наявність ризиків вчинення дій, а саме вчинення будь-яких реєстраційних дій збоку переможця торгів. Складання та затвердження акту про проведення електронних торгів є невід`ємною частиною проведення торгів, а втручання суду в процедуру торгів не передбачено чинним законодавством.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо заявлених позовних вимог вважає, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у подальшому може утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля збереження майна та унеможливлення його відчуження на користь третіх осіб.

Слід також зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження та порушення майнових прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко