ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Суми

Справа №591/9250/21

Номер провадження 22-ц/816/576/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

скаржник - ОСОБА_1 ,

державний виконавець, дії якого оскаржується - старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Трегубов Олександр Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2022 року, постановлену у складі судді Шелєхової Г.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2022 року, повний текст ухвали виготовлено 09 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою,в якій просить: скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Трегубова Олександра Володимировича (далі - державний виконавець Трегубов О.В.) від 17 грудня 2021 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 67928149, відкритому по виконавчому листу № 591/1133/20, виданому 16 березня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми та закрити виконавче провадження; зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повернути йому незаконно стягнуті кошти в сумі 2870 грн 00 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що незважаючи на те, що визначена рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року по справі № 591/1133/20 до примусового стягнення сума в розмірі 2470 грн 39 коп., для погашення заборгованості по кредитному договору з АТ КБ «ПриватБанк» і 396 грн 60 коп. судового збору, а всього 2586 грн 99 коп. була відшкодована відповідачем добровільно і про це було письмово повідомлено Зарічний районний суд м. Суми 25 березня 2021 року, державним виконавцем по вказаному вище виконавчому провадженню було незаконно стягнуто з його заробітної плати вищезазначену суму. Постановою державного виконавця Трегубова О.В. від 17 грудня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 67928149 по виконавчому листу № 591/1133/20, виданому 16 березня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми.

Посилаючись на вказані обставини, просить скаргу задовольнити.

Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 09 лютого 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовив у зв`язку з необгрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою його заяву задовольнити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що він не заперечує ту обставину, що здійснив переплату коштів в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в сумі 03 грн 01 коп. Однак, він вперше здійснював відшкодування коштів по рішенню суду і не звернув увагу на те, що в квитанції банку від 25 березня 2021 року в розділі «Призначення платежу» працівник банку зазначив підставою «Надходження готівки в погашення кредиту», а не відшкодування заборгованості по рішенню суду, але, на його думку, це не було підставою для відмови йому в задоволенні скарги на рішення державного виконавця.

Зазначає, що, відмовивши в задоволенні скарги, суд визнав рішення державної виконавчої служби, яка відкрила виконавче провадження після спливу 10 місяців і 16 днів після ухвалення судового рішення і суд був письмово повідомлений про сплату ним заборгованості на виконання рішення, обґрунтованим і законним, таким чином з нього повторно проводиться стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» раніше відшкодованої суми і виконавчого збору.

Вважає, що суд при розгляді скарги не звернув уваги на те, що виконавчий лист був виписаний і направлений на виконання до набрання рішенням законної сили.

Від стягувача АТ «КБ «ПриватБанк» надійшла заява, в якій просить справу розглядати без їх участі. Заперечує проти апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим. Зазначає, що з наданих заявником документів не вбачається за яким саме кредитом були сплачені кошти, квитанція не відповідає сумі, вказаній в рішенні суду та призначенні платежу, вказані заявником грошові кошти внесено боржником на рахунок стягувача поза межами виконавчого провадження, тобто не на виконання рішення суду, доказів про те, що ОСОБА_2 повідомляв державного виконавця про добровільне погашення заборгованості і надавав відповідні документи на підтвердження сплати заборгованості, матеріали справи не містять.

Від державного виконавця Трегубова О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Також зазначив, що 24.05.2022 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду (утриманням повної суми боргу із заробітної плати боржника).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 01 лютого 2021 року у справі № 591/1133/20 стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за договором № б/н від 10 листопада 2010 року у розмірі 2470,39 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 396 грн 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору (а. с. 190-195, Т. 1).

15 вересня 2021 року на виконання вищевказаного рішення представнику позивача за його заявою видано 2 виконавчі листи (а. с. 202, Т. 1).

10 грудня 2021 року стягувач звернувся до Зарічного відділу ДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами (а. с. 22, Т. 2).

Старшим державним виконавцем Трегубовим О.В. 17 грудня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67928149 (а. с. 17, Т. 2).

Постановою старшого державного виконавця Трегубова О.В. від 17 грудня 2021 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300,00 грн (а. с. 18, Т. 2).

17 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 247,04 грн (а. с. 19, Т. 2).

Постановою державного виконавця від 23 грудня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 21, Т. 1).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 надавав виконавцю документи на підтвердження сплати заборгованості, суду не надано. Надана заявником квитанція не відповідає сумі, вказаній в рішенні суду та призначенню платежу. Державний виконавець після отримання виконавчого листа виконав вимоги закону щодо відкриття виконавчого провадження, будь-яких даних щодо погашення боргу на момент відкриття виконавчих проваджень виконавцю не було надано. Відтак, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця та дотримання ним вимог закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, що ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Надана ОСОБА_1 квитанція про сплату ним 25 березня 2021 року на користь АТ КБ «ПриватБанк» коштів сумі 2870 грн 00 коп. з призначенням платежу «надходження готівки в погашення кредитів», не свідчить про виконання ним рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2021 року про стягнення з нього на користь банку 2470 грн 39 коп. заборгованості, оскільки сплачена сума не відповідає сумі, стягнутій рішенням суду та призначенню платежу - сплата боргу за рішенням суду від 01 лютого 2021 року.

Доказів того, що ОСОБА_1 надавав державному виконавцю документи на підтвердження виконання рішення суду, матеріали справи не містять.

Доводи скаржника, що виконавчий лист був виписаний та направлений на виконання до набрання рішенням суду законної сили, не ґрунтуються на матеріалах справи.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець Трегубов О.В. після отримання заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим документом, виконав вимоги закону щодо відкриття виконавчого провадження, тобто діяв правомірно та відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 червня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко