Справа № 673/203/22
Провадження № 2/673/249/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"22" серпня 2022 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ставнічук Р.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що згідно договору купівлі продажу від 04.07.1997 року вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідач, яка ніколи в будинку не проживала. Сама особа відповідача та підстави за яких остання була зареєстрована у належному позивачу будинку не відомі. В метою усунення перешкод у користуванні житловим будинком, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належним їй будинком.

Ухвалою судді від 30.03.2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Будучи присутньою в попередньому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задоволити з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомляла, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.07.1997 року, який посвідчений завідувачем Деражнянської державної нотаріальної контори Бас Л.Й., зареєстрований в реєстрі за №1260.

Вказане підтверджується також інформацією з Деражвного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 23.06.2021 року..

Так, згідно довідки №1294 від 19.08.2022 року, виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1 .

За даними акту обстеження житлового приміщення від 17.01.2022 року складеного комісією в складі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також позивача ОСОБА_1 , встановлено, що в ході обстеження всіх кімнат житлового будинку належного останній особистих речей та слідів проживання ОСОБА_2 не виявлено.

Також, факт непроживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які являються жителями м. Деражня Хмельницької області.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Суд враховує, що відповідач не проживав і наразі не проживає разом з позивачем у належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 . Крім того відповідач ніколи не відносилась до членів сім`ї позивача, тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку.

Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що слід усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним їй житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням.

Згідно наданих позивачем документів, остання являється особою з інвалідністю ІІ групи, що в силу п.9.ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є підставою для її звільнення від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 200, 258, 259, 263-268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30.09.1998 року Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНКОПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на рахунок держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22.08.2022 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна