ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1078/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7945/21 Категорія: 304080000 Марцішевська О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , треті особи: ПП «Транс Логістик» та ПрАТ «УПСК», про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулось з позовом до ОСОБА_1 як до винної в ДТП особи, про стягнення завданої останнім шкоди потерпілій особі - ПП «Транс Логістик».

Позов обґрунтовано тим, що 28.05.2019 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Надпільна, 388 в м. Черкаси, допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ПП «Транс Логістик», що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Вина відповідача встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2019 року у справі № 712/7519/19.

Між позивачем та ПП «Транс Логістик» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0401-00001/17 від 14.12.2018, на підставі якого застраховані майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом № АМ/8982321.

Потерпілий звертався до свого страховика (позивача у цій справі) з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 31 травня 2019 року; рахунку-фактури № ОК-00002219 від 5 червня 2019 року; страхового акту № ССКА-5761 від 27 червня 2019 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 27 червня 2019 року; акту виконаних робіт № ОК-000003252 від 18.08.2019 року; страхового акту № ССКА-5761/1 від 24 жовтня 2019 року; розрахунку суми страхового відшкодування 24 жовтня 2019 року позивач виплатив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 в розмір 45 031,97 грн.

Страховик відповідача - ПрАТ «УПСК» покрив суму збитків позивача в сумі 23 059,29 грн. Отже, сума збитку, непокрита страховим відшкодуванням, складає: 45 031,97 грн 23 059,29 грн = 21 972,68 грн., яку позивач просив стягнути із винної в ДТП особи разом із судовим збором, сплаченим позивачем при зверненні з позовом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Зокрема, суд виходив з того, що у даній справі позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» (страховик) після сплати страхового відшкодування страхувальнику ПП «Транс Логістик» за його пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль в порядку суброгації замінила кредитора в деліктному зобов`язанні ПП «Транс Логістик» щодо вимог до винної у ДТП особи: відповідача ОСОБА_1 , чия відповідальність застрахована у ПрАТ «УПСК».

У даній справі суд встановив, що розмір шкоди, заподіяної позивачу в сумі 45 031,97 грн., не перевищував лімітів відповідальності страховика ПрАТ «УПСК» (100 000,00 грн.). Тому, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «MAN», з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні мала бути відшкодована страховиком ПрАТ «УПСК», а з відповідача як особи, винної у ДТП, належала б до виплати різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в межах якої у страховика ПрАТ «УПСК» виник обов`язок виплати страхове відшкодування потерпілій особі.

При цьому, суд визнав не доведеними посилання позивача щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «MAN» внаслідок ДТП за участю відповідача на підставі такого.

На підтвердження розміру фактичних витрат на вказаний ремонт позивач надав рахунок-фактуру від 05 червня 2019 року на суму 71 184,67 грн., що не є первинним бухгалтерським документом та не підтверджує факт дійсного розміру вартості ремонту пошкодженого автомобіля «MAN».

Перелік пошкоджених деталей згідно з Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 31 травня 2019 року відрізняється від переліку пошкоджень ТЗ, який вказано в Заяві про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 29.05.2019. До акту від 31.05.2019 додані пошкодження панелі і переднього крила, що не було вказано в заяві від 29.05.2019.

В Акті прийому-передачі виконаних робіт № ОК-000003252 від 18.08.2019 зазначено про виконання робіт на суму 45031,97 грн. Однак, у цьому документі відсутній підпис уповноваженої ПП «Транс Логістик» особи, тому суд дійшов висновку про те, що виконані роботи не були прийняті ПП «Транс Логістик».

Розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу при настанні страхового випадку повинен бути підтверджений звітом (актом) про оцінку майна або експертним висновком, оскільки його визначення потребує спеціальних знань у галузі автотоварознавства, проте позивачем не було проведено оцінку ремонтних робіт автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 за участю відповідача та в ході розгляду справи клопотання про призначення відповідної судової експертизи позивачем не заявлялось.

Також не підтверджено, що виплачена ПрАТ «УПСК» сума страхового відшкодування 23059,29 грн. становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в межах якої у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування потерпілій особі.

На підставі викладеного, суд відмовив у позові за його недоведеністю.

Рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Доводи скаржника зводяться до того, що Закон України «Про страхування» не встановлює імперативного обов`язку встановити розмір ремонту при настанні страхового випадку виключно на підставі оцінки майна саме суб`єктом оціночної діяльності. Така оцінка може бути здійснена і на підставі рахунку СТО чи акта виконаних робіт.

Отже доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО ТОВ «Аванті груп» від 05.06.2019 та ремонтна калькуляція, яка містить перелік робіт та використаних матеріалів для ремонту пошкодженої частини транспортного засобу.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту.

Отже, на переконання апелянта, рахунки з СТО є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування.

Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, виплативши страхову виплату не у повному обсязі.

На думку скаржника, саме на страхувальника покладено обов`язок оспорити розмір суми страхового відшкодування сплачений його страховиком на користь потерпілої особи, оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування істотно впливає на права та обов`язки такого страхувальника.

Відповідач розмір страхового відшкодування не оспорював, а отже фактично погодився з цим розміром, тому різницю 21972,68 грн. між фактичним розміром шкоди 45031,97 грн. та страховою виплатою в розмірі 23059,29 грн. слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення, постановити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на необґрунтованість її доводів, вважає рішення суду законним та справедливим, та з підстав, вказаних судом, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2019 року внаслідок ДТП, що трапилось з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 ., належного ПП «Транс Логістик» під керуванням гр. ОСОБА_2 ..

Вину ОСОБА_1 встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2019 року (справа №712/7519/19).

Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу АМ/8982321, строк дії з 03.02.2019 р. по 02.02.2020 р., страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн..

Майнові інтереси ПП «Транс Логістик», пов`язані з експлуатацією автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , застраховані на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0401-00001/17 від 14.12.2018, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ПП «Транс Логістик».

На наступний після ДТП день 29 травня 2019 року ПП «Транс Логістик» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку на підставі договору страхування №28-0401-00001/00222 від 05 липня 2018 року. У вказаній заяві зазначено про наступні пошкодження: переднього бампера, лівої фари, лівого вітровика та підніжки, попередній розмір збитків 10 000,00 грн.

Відповідно до Акту огляду від 31 травня 2019 року, складеного через три доби після ДТП, були зафіксовані наступні пошкодження: передній бампер (ЛФП, розрив), п. панель (ЛФП, деформація), ліве переднє крило (ЛФП, розрив), ліва передня фара (потертість).

Згідно з рахунком-фактурою № ОК-00002219 від 05 червня 2019 року зазначено, що підлягає до заміни: бампер, кришка бамперу, тримач, накладка, крило, обшивка колони злів, вітровідображувач, ремкомплект дзеркала, кожух, кришка дзеркала, з виконанням робіт: заміна бамперу, регулювання фар, заміна крила (переднього), заміна вітровідбивача, заміна кронштейна дзеркала, фарбування вітровідбивача, заміна кришки дзеркала, м/д петлі дверей, діагностика дверних петель, а всього на суму 71 184,67 грн.

Як вбачається з Акту прийому-передачі виконаних робіт № ОК-000003252 від 15.08.2019 р. були виконані роботи по заміні бамперу, регулюванню фар, заміні переднього крила, заміни вітровідбивача, фарбування вітровідбивача, м/д петлі дверей, діагностика дверних петель, ремонт бамперу з використанням запчастин: накладки, кришки бамперу лів., крила, обшивки кабіни , шайби під заклепки,, гайки М6, болта М6Х20, герметику, обтікача кабіни, гайки , а всього на суму 45031,97 грн.

Акт прийому-передачі виконаних робіт № ОК-000003252 від 15.08.2019 містить підпис виконавця, однак не містить підпису представника ПП «Транс Логістик» (а.с. 17)

Відповідно до страхового акту № ССКА-5761 від 27 червня 2019 року розмір страхового відшкодування визначений на суму 37 531,05 грн., а відповідно до страхового акту № ССКА-5761/1 від 24 жовтня 2019 року на суму 7 500,92 грн. (а.с. 18-19).

Згідно з платіжними дорученнями № 15987 від 27.08.2019 та № 25863 від 25.10.2019 позивач перерахував ПП «Транс-Логістик» страхові відшкодування в розмірі 37 531,05 грн. та 7 500,92 грн., всього 45 031,97 грн.

Відповідно до платіжного доручення №5717 від 22.07.2019 ПрАТ «УПСК» (страховик винної в ДТП особи) сплатив в порядку регресу №11/19221 від 10.07.2019 страхове відшкодування на суму 23 059,29 грн. ПрАТ «СК «Українська страхова група» (страховику потерпілої особи, яке виплатило страхове відшкодування) згідно із страховим актом №ОЦ/049/000/19/0019 від 22.07.2019 (а.с. 24).

Позовні вимоги стосуються стягнення страховиком, який виплатив страхове відшкодування потерпілій в ДТП особі, із винної в ДТП особи різниці між фактично виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 45 031,97 грн. та компенсованого страховиком винної в ДТП особи суми відшкодування в розмірі 23 059,29 грн.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Суд апеляційної інстанції, разом з іншими висновками районного суду, також погоджується з тим, що, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «Українська страхова група» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат має право вимоги до ОСОБА_1 як до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Але, відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК», яке відшкодувало частково майнову шкоду, завдану власнику пошкодженого автомобіля ПП «Транс Логістик», замість особи, визнаної винною у ДТП.

Отримавши часткове задоволення своїх вимог від страховика винної особи (боржника в деліктних правовідносинах), ПрАТ «СК «Українська страхова група» як новий кредитор (після суброгації) в деліктних правовідносинах звернувся з позовом до ОСОБА_1 як до особи, відповідальної за шкоду з вимогою сплатити решту майнової шкоди.

В даному випадку деліктні правовідносини тісно взаємопов`язані з відносинами страхування, тому врахуванню підлягає висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Вказаний правовий висновок є актуальним та підлягає застосуванню в даній справі.

Розмір завданої шкоди оцінено в сумі 45 031,97 грн.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу АМ/8982321, строк дії з 03.02.2019 по 02.02.2020, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн..

Отже, застрахований ліміт відповідальності відповідача за завдану майнову шкоду перевищує фактично розмір заявленої позивачем шкоди.

Тому позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група», як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 як до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач не надав жодного обґрунтування причин часткового відшкодування страховиком ПрАТ «УПСК» завданої страхувальником ОСОБА_1 шкоди, враховуючи, що ліміт відповідальності становив 100000 грн., що перевищує заявлений розмір майнової шкоди (45 031,97 грн.).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» в даному спорі не грунтуються на законі.

Натомість у позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач стверджує, що саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок оспорити або спростувати розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «УПСК» в неповному обсязі.

Така позиція позивача суперечить інституту страхування, про що зазначено у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про те, що розмір шкоди, заподіяної позивачу в сумі 45 031,97 грн., не перевищував лімітів відповідальності ОСОБА_1 у страховика ПрАТ «УПСК» (100 000,00 грн.), а підстави для покладання на ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування повного розміру майнової шкоди позивачем не обґрунтовано.

Крім того, виходячи з підстав та предмету позову в даному випадку незалучення позивачем до участі у справі ПрАТ «УПСК» як відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.

У зв`язку з тим, що судом встановлено, що позивач не обґрунтував, що у нього виникло право на звернення з цим позовом саме до ОСОБА_1 , судова колегія не надає оцінки решті доводів позовної заяви та апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді