Справа № 724/460/22
Провадження № 2/724/261/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігор Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігор Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримала постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 68566118 від 09.02.2022 року з примусового виконання виконавчого напису № 22309 вичиненого приватним нотаріусом Солонець Т.М. від 21 грудня 2021 року про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в загальному розмірі 6911,87 грн.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом від 21.12.2021 року за реєстровим номером 22309, вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нібито 14 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та АК КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № SAMDNWFC1 на підставі Договору Факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року було відступлено право вимоги за даним кредитним договором ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», будь-які вимоги щодо погашення кредиту, чи інші повідомлення про відкликання кредиту від Кредитодавця не надходило. На день вчинення виконавчого напису, нотаріус може вчинити виконавчий напис лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, нотаріус не зважаючи вчинив оскаржуваний виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Крім того, грубим порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості.

Враховуючи вище викладене представник заявника просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Солонець Тамарою Миколаївною 09 лютого 2022 року про стягнення заборгованості в сумі 6911,87 (шість тисяч дев`ятсот одинадцять гривень вісімдесят сім копійок) грн. з ОСОБА_1 , за кредитним договором № SAMDNWFC1 від 14 квітня 2014 року, укладеним із Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», на підставі Договору факторингу № РВ-2021 -26/10 від 26.10.2021 року, було відступлено право вимоги на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02.03.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 30.06.2022 року у справі витребувано докази.

Представник позивача Боднарюк В.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд провести судове засідання у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує.

Старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігор Іванович в судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява в якій він просить справу слухати без участі представника відділу ДВС.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у його відсутності не подав.

Третя особа приватний нотаріус Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 09.02.2022 року старшим державним виконавцем Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігорем Івановичем винесено постанову № 68566118 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 22309 від 21.12.2021 року, який вчинений приватним нотаріус Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в сумі 6 911,87 грн.

Заявою від 04.01.2022 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулась до Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове виконання рішення, а саме: виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Солонець Т.М. № 22309 від 21.12.2021 року.

Згідно виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Солонець Т.М. № 22309 від 21.12.2021 року пропонується стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором, який був укладений між нею та АК КБ «ПриватБанк» № SAMDNWFC1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в сумі 6 911,87 грн., якому було відступлено право вимоги на підставі Договору Факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року. Стягенння проводиться за період з 25.10.2021 року по 21.12.2021 року включно в розмірі 1998,25 грн., заборгованість за тілом кредиту, 4863,62 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 50 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума у розмірі 6 911,87 грн.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

При цьому, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.

Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

На день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Так, п.1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001,передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу) що встановлює заборгованість.

Така правові позиції Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019р. у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15.01.2020 р. у справі N9 305/2082/14-ц (провадження N9 14-557 цс 19).

При цьому, Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) також зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Крім того ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до ст. 285 ЦК України загальна позовна давність встановлюється три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Також згідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того нотаріус повинен повідомити боржника про надходження до нього заяви від стягувача про вчинення виконавчого напису, наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано.

Також суд враховуючи позицію Верховного суду України від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц де Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові необхідно з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Отже, як встановлено судом нотаріус не повідомив позивача про надходження до нього звернення стягувача із заявою про вчинення виконавчого напису на що відповідно останній не міг відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав би вчиняти виконавчий напис. Суд встановивши відсутність доказів направлення нотаріусом до позичальника листа, про те що до нього звернувся стягувач для видачі виконавчого напису, тим самим обмежив боржника у праві надати пояснення заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, тим самим не переконався у наявності безспірної заборгованості.

Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані докази у справі, суд дійшов висновку, що нотаріус не може вчиняти виконавчий напис на право вимоги після спливу більше трьох років та на договорі, який не є нотаріально посвідченим, крім того не переконавшись у безспірності заборгованості не повідомивши боржника про наявність надходження до нього заяви звернення від стягувача, що унеможливлює право боржника подати заперечення чи пояснення, тим самим обмеживши його права.

Зазначене дає підстави вважати, що нотаріус не упевнився безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення.

А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є:

-Договір про надання правової допомоги від 21.02.2022 року укладений між адвокатом Боднарюком В.І. та Козачук В.С.

-Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 21.02.2022 року до договору про надання правової допомоги в якому зазначено, що адвокатом було надано клієнту юридичні послуги, а саме: усна консультація (800 грн.); оформлення позовної заяви (1700 грн.), всього 2500 грн.

-Квитанція до прибуткового касового ордеру № б/н від 21.02.2022 року в якій зазначено, що адвокатом Боднарюком В.І. прийнято від ОСОБА_1 суму 2 500 грн. на підставі наданих послуг: оформлення позовної заяви та наданні консультації.

-Квитанція про сплату судового збору за подання позовної заяви від 22.02.2022 року № 0833-6711-8715-3529 сума 992,40 грн.

-Ордер на надання правничої допомоги серія СЕ № 1039766 ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 21.02.2022 року адвокатом Боднарюком В.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 2500грн. та відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. загальна сума судових витрат 3492,40 грн.

У відповідності до ч.6 ст. 137 ЦПК України відповідач не надав до суду клопотань, заяв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тим самим не довів не співмірність судових витрат.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 137,141, 247, 258, 259, 263- 265, 268, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Солонець Тамара Миколаївна, Старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігор Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Солонець Тамарою Миколаївною 09 лютого 2022 року про стягнення заборгованості в сумі 6 911,87 грн. з ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDNWFC1 від 14 квітня 2014 року укладений із Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на підставі Договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року було відступлено право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (зареєстроване місце знаходження: вул. Стельмаха буд. 9 А офіс 203 м. Ірпінь Київська область ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 3492,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ