Справа № 344/9748/22
Провадження № 2/344/2830/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2022 позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить : розірвати шлюб, дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.04.2018 між ним та відповідачкою укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 .

Спільне життя з відповідачкою не складалось, тому, що у них різні погляди на життя та обов`язки. На підставі того в сім`ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини припинились. Подальше спільне проживання суперечить його інтересам та інтересам його доньки. Також з неофіційних джерел йому стало відомо, що відповідачка з донькою збирається їхати за кордон, а саме в Італію, де проживає її мама. На його думку повертатись до України вже не планувала. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб.

11.08.2022 позовна заява надійшла до суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.10-11).

Ухвалою суду від 16.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.14).

31.08.2022 відповідач подала клопотання про розгляд справи без її участі, визнання позовних вимог.

12.09.2022 позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижче викладене.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області від 20.04.2018 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрували шлюб 20 квітня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис №638, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 (а.с.7).

У шлюбі в сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб.

Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати.

Щодо вимоги про залишення дитини проживати з батьком, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, дитина залишилася проживати разом з батьком ОСОБА_1 , знаходиться на його утриманні, тривалість такого. Відтак, у вимозі щодо залишення дитини проживати з батьком, слід відмовити через недоведеність.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги.

У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області 20 квітня 2018 року, за актовим записом №638 розірвати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 12 вересня 2022 року.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Леся КІНДРАТИШИН