ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9203/21

Провадження № 22-ц/4820/1409/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника позивача Панченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ «Альфа-Банк» зазначило, що 13 травня 2019 року сторони уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»). За умовами договору банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії на 2 роки, а той зобов`язався повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі. ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок за договором, у зв`язку з чим станом на 18 березня 2021 року виникла заборгованість, яка складається з 107 241 грн 63 коп. тіла кредиту, 164 грн 36 коп. процентів і 3 898 грн 51 коп. неустойки.

За таких обставин АТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 111 304 грн 50 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 107 405 грн 99 коп. заборгованості за кредитним договором, із яких 107 241 грн 63 коп. заборгованість за кредитом, 164 грн 36 коп. заборгованість за процентами, та 2 190 грн 55 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «Альфа-Банк» слід стягнути заборгованість по тілу кредиту та процентам. Оскільки банком не доведені розмір і підстави стягнення неустойки, то в цій частині позов є необґрунтованим.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_1 кредит у виді відновлювальної кредитної лінії та видало йому кредитну картку строком на 2 роки. ОСОБА_1 отримав кредит у межах ліміту в 56 650 грн під 26% річних. Водночас між сторонами не були погоджені істотні умови кредитного договору та сукупну вартість послуги, що свідчить про його неукладення. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. Суд першої інстанції не врахував ці обставини, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення тіла кредиту та процентів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Альфа-Банк» не подало відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягненні неустойки, а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 638, 1054 ЦК України та не дотримався приписів статті 81 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

13 травня 2019 року АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») шляхом підписання ОСОБА_1 оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631165987 і анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк».

За умовами цього договору АТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_1 споживчий кредит у виді кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії у межах ліміту в розмірі 56 650 грн під 26% річних.

При цьому банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту строком дії на 5 років.

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами (обов`язковий платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн).

З квітня 2020 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 18 березня 2021 року АТ «Альфа-Банк» нарахувало заборгованість у розмірі 111 304 грн 50 коп., із яких 47 413 грн 02 коп. тіло кредиту, 59 828 грн 61 коп. прострочене тіло кредиту, 164 грн 36 коп. проценти, 3 898 грн 51 коп. неустойка.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо правовідносин сторін

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631165987 і анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк».

При цьому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо типу кредиту, мети кредитування, загального розміру кредиту, порядку та умов надання кредиту, строку кредитування, процентної ставки за кредитом, її типу та порядку обчислення, періодичності внесення платежів.

Отже, ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» уклали кредитний договір у письмовій формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, внаслідок чого такий договір не був укладений ними, суперечать фактичним обставинам справи.

б) щодо виконання зобов`язання за кредитним договором і розміру заборгованості

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, яку кредитодавець зобов`язаний передати позичальнику, а той, у свою чергу, зобов`язується повернути цю суму та сплатити проценти.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим АТ «Альфа-Банк» правомірно змінило строк кредитування та вимагає від нього дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Із розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 8) та виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard (а.с. 63-66) слідує, що з квітня 2020 року ОСОБА_1 не вносить платежі на повернення кредиту та сплату процентів, внаслідок чого станом на 18 березня 2021 року виникла заборгованість. При цьому внесені ОСОБА_1 у період з 10 липня 2019 року до 19 березня 2020 року грошові кошти зараховані банком на погашення заборгованості за кредитним договором.

Визначаючи розмір цієї заборгованості, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що АТ «Альфа-Банк» включило у прострочене тіло кредиту, крім самого тіла, проценти за користування кредитом, проценти за овердрафтом, плату за розрахунково-касове обслуговування основної карти, щомісячні платежі за страховий пакет від фінансових ризиків, щомісячну комісію за страховий пакет від нещасного випадку, плату за користування послугою М-Banking, комісію за поповнення з транзиту №34, плату за зняття готівки в АТМ, комісію за поповнення в банкоматі, що не передбачено умовами кредитного договору.

Ці обставини підтверджуються випискою по рахунку з кредитною карткою (а.с. 63-66) та не заперечуються представником позивача.

Оскільки підстави для стягнення вказаних нарахувань відсутні, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 18 березня 2021 року у розмірі 56 814 грн 36 коп., яка складається з 56 650 грн неповернутого тіла кредиту та 164 грн 36 коп. нарахованих процентів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що заборгованість за кредитним договором відсутня, а суд безпідставно стягнув з нього ці кошти внаслідок неналежної оцінки досліджених доказів, не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 грудня 2020 року (справа №278/2177/15-ц), щодо належності доказів про заборгованість за кредитним договором, є безпідставними, оскільки висновки судів у справі, яка переглядається апеляційним судом, не суперечать указаній правовій позиції суду касаційної інстанції.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «Альфа-Банк» слід стягнути заборгованість у розмірі 56 814 грн 36 коп.

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором, а тому в цій частині рішення підлягає зміні.

В решті висновки суду ґрунтуються на зібраних доказах, а ухвалене ним рішення відповідає вимогам закону.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ «Альфа-Банк» заявлено на суму 111 304 грн 50 коп. і задоволено на суму 56 814 грн 36 коп., тобто на 51,04% (56814,36?100:111304,50). У зв`язку з цим, із ОСОБА_1 на користь позивача повинно бути стягнено 1 158 грн 61 коп. судового збору за подання позову (2270х51,04%).

ОСОБА_1 поніс обґрунтовані витрати зі сплати судового збору: 496 грн 20 коп. за подання заяви про перегляд заочного рішення та 3 285 грн 83 коп. за подання апеляційної скарги на заочне рішення, а всього 3 782 грн 03 коп. Оскільки в позові АТ «Альфа-Банк» відмовлено на 48,96% (100-51,04), то з банку на користь ОСОБА_1 має бути стягнено 1 851 грн 68 коп. судового збору (3782,03?48,96%).

Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати АТ «Альфа-Банк» судового збору та присудити з банку на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 693 грн 07 коп. (1851,68-1158,61).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714) 56 814 гривень 36 копійок заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 693 гривні 07 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 вересня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Козак О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27