Справа № 442/2628/22 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1355/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргоюКомунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2022 року в складі судді Коваль Р.Г. в справі за заявою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за водопостачання та водовідведення, -

встановив:

23 травня 2022 року заявник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської радизвернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

Просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за водопостачання та водовідведення в розмірі7166,28 грн., яка виникла станом на 01.05.2022 року.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2022 року у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за водопостачання та водовідведення відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради, вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не об`єктивно з`ясував усі обставини справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради надає споживачу ОСОБА_1 послуги з водопостачання та водовідведення. Споживач не користується засобами обліку води, відповідно нарахування здійснюється за нормами водоспоживання, на кількість зареєстрованих осіб. До заяви про видачу судового наказу заявником надано інформацію щодо споживача ОСОБА_1 станом на 01.05.2022 року. Вважає, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 23.05.2018 року у справі №216/5756/1-ц. Обов`язок споживача вносити плату за спожиті комунальні послуги є безумовним, чинним законодавством не передбачено можливості звільнення споживача від такого обов`язку.

Судовий наказ, про який згадується в ухвалі суду, засвідчує той факт, що водоканал вже звертався до суду щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на суму 3834,48 грн. Цей документ перериває строк позовної давності, а сума про яку йдеться у заяві це збільшення заборгованості на суму 7166,28 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом у спорі лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Із заявами про застосування судом позовної давності ніхто не звертався, а отже, суд першої інстанції свідомо порушив право заявника.

Окрім того, вважає хибним покликання суду першої інстанції на те, що заява підписана представником заявника і до заяви не долучено жодних документів, які надають представляти інтереси КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради начальнику підприємства, а також не надано доказів того, що він є адвокатом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що начальник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради є керівником, посадовою особою підприємства, що дає йому право підписувати документи від першої особи. Він є заявником, а не представником підприємства чи адвокатом.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2022 року КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області заборгованість за водопостачання та водовідведення в розмірі 7166, 28 грн, яка виникла станом на 01.05.2022.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що відсутня копія договору, укладеного в письмові формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, на час фактичного звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу сплив строк позовної давності, а також до заяви не додано документ, що підтверджує повноваження представника підприємства, чи докази, що підписант є адвокатом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ст. 163, ч. ч. 1, 3 ЦПК України).

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами (п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14«Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу заявник КП «Дрогобиводоканал» зазначав про наявність заборгованості станом на 01.05.2022, при цьому покликався на те, що за адресою боржника відсутній засіб обліку води, тому об`єм наданих послуг нараховується на підставі рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської «Про затвердження науково-обґрунтованих нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населення, норм та обсягів споживання води і скидання стоків підприємств, установ і організацій з комунального водопроводу КП «Дрогобич водоканал» Дрогобицької міської ради»» від 21.02.2019 за № 20. Разом з тим, даного рішення, заявник до заяви про видачу судового наказу не долучив.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської «Про затвердження науково-обґрунтованих нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населення, норм та обсягів споживання води і скидання стоків підприємств, установ і організацій з комунального водопроводу КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради»» від 21.02.2019 за № 20 втратило чинність на підставі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №31 від 15.02.2022 «Про затвердження науково-обгрунтованих нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населення, норм та обсягів споживання води і скидання стоків підприємств, установ і організацій з комунального водопроводу КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Колегія суддів виходить з того, що положення п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України пов`язує строк позовної давності для відмови у видачі судового наказу саме з моментом виникнення права вимоги, а не, наприклад періодом заборгованості.

Як вбачається з долученої до заяви Інформації по абоненту за 2021 та 2022 роки, сума боргу у ОСОБА_1 станом на кінець квітня 2022 року становить 11000,76 грн. Разом з тим, інформація за 2019-2020 роки відсутня. Тому визначити безспірність суми заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення не надається за можливе.

Згідно із долученої до заяви копії судового наказу №442/1440/19 від 15.03.2019, з ОСОБА_1 стягнуто на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради 3834,48 грн, яка була обрахована станом на 01.01.2019.

Враховуючи звернення до суду із заявою про видачу судового наказу у травні 2022 року, провівши математичні розрахунки (11000.76-3824,48=7166,28), встановлено, що заявник просив про стягнення заборгованості в тому числі за період з 01.01.2019 по 01.05.2019, тобто більш як за три роки.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції підставно (п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України)відмовив у видачі судового наказу, що не позбавляє КП «Дрогобичводоканал» права звернутися з позовом до боржника про стягнення суми заборгованості в загальному порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині підписання заяви про видачу судового наказу начальником підприємства Р. Шагала, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника ч.3 ст. 58 вказаної статті).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії, як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Відповідно до частини першої статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четвертастатті 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені встатті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина першастатті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, містяться відомості про те, що керівником юридичної особи Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради є Роман Шагала.

Таким чином, суд першої інстанції в достатній мірі не звернув уваги на те, що начальник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради є керівником, посадовою особою підприємства, що дає йому право підписувати документи від першої особи. Доказів, які б підтверджували його повноваження не вимагається, оскільки його повноваження передбачені законом та установчими документами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду першої інстанції з приводу ненадання заявником документів, які посвідчують його повноваження як представника підприємства КП «Дрогобичводоканал», що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та, відповідно, для зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2022 року змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали покликання суду на п. 2 ч. 3 ст. 163 ЦПК країни.

Врешті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк