07.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/5515/22
Провадження №2-о/205/171/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Свистуна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області,

за участю представника заявника ОСОБА_1 адвоката Федорець Є.Є.

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Білогруд Д.О.

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Федорець Є.Є. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , мотивуючи заяву тим, що ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2015 року по 11.10.2021 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ініціатором розірвання шлюбу була заявниця. Підставою для розірвання шлюбу було системне зловживання ним алкогольними напоями та вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до заявниці та малолітнього ОСОБА_2 .. На теперішній час між сторонами у справах є спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю. Справа перебуває в суді на стадії підготовчого провадження. Висновком органу опіки та піклування визначено доцільним задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 з матір`ю. ОСОБА_3 системно чинить домашнє насильство по відношенню до колишньої дружини та до дитини, постійно переслідує ОСОБА_1 телефонує як на мобільний телефон так і у мессенджери і соціальні мережі та погрожує заявниці ОСОБА_1 фізичною розправою. ОСОБА_3 застосовує по відношенню до заявниці фізичне насильство. Він є особою, яка зарахована до Добровольчого формування Дніпровської територіальної оборони «Варта Дніпра», та має доступ до автоматичної нарізної вогнепальної зброї та боєприпасів. Користуючись цим останній погрожує вбивством заявниці, та вчиненням самогубства своєму малолітньому сину. Через протиправні дії ОСОБА_3 по відношенню до дитини остання панічно боїться його, у присутності батька в дитини виникає стресова, майже панічна реакція. На підставі викладеного просить суд видати обмежувальний припис строком шість місяців стосовно ОСОБА_3 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися до ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 , а саме: до місця їх проживання (перебування), роботи, шкільного та позашкільного навчальних закладів, які відвідує дитина на відстань ближче ніж на 500 метрів; заборонити ОСОБА_3 наближатися до ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 на відстань ближче 100 метрів; заборонити ОСОБА_3 вести листування (поштові листи, електронні листи), телефонні переговори, надсилання см-повідомлень та повідомлень у месенджерах Viber, Telegram та соціальних мережах ОСОБА_1 та малолітній дитини ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб; заборонити ОСОБА_3 переслідувати ОСОБА_1 та малолітню дитину ОСОБА_2 у будь-який спосіб.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Федорець Є.Є. підтримали зміст заяви та надали пояснення аналогічні змісту заяви, просили заяву задовольнити. Крім того ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_4 не вчиняв відносно сина ОСОБА_5 будь-якого насильства. Її багато чисельні звернення до поліції пов`язані з поведінкою ОСОБА_3 під час відвідування ним сина, який на теперішній час проживає з нею, при цьому він не вчиняв їй фізичного насильства.

У подальшому в судове засідання заявник та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у відсутності заявниці та у відсутності її представника.

Заінтересованою особою ОСОБА_3 до суду надані письмові заперечення на заяву, в яких останній просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі посилаючись на те, що викладені в заяві ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису факти та обставини не відповідають дійсності та повністю суперечать фактичним обставинам та подіям, що мали місце в їх відносинах, та сформовані таким чином щоб ввести суд в оману. Зазначає, що ініціатором розлучення був він, який через тривалий час та намагання зберегти сім`ю все ж вимушений був подати на розлучення, оскільки заявниця без будь-яких пояснень у 2021 році покинула його з сином та почала жити з іншим чоловіком. У серпні-вересні 2021 року заявниця повідомила, що хоче забрати сина жити до себе, на що отримала відмову. Надалі заявниця перестала утримувати дитину і він був вимушений звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. Після чого ОСОБА_3 почала систематично провокувати ОСОБА_3 на конфлікт з метою його дискредитації. В результаті цих дій між ними виник конфлікт та він вчинив домашнє насильство, провину в якому повністю визнав та за що покараний. Далі у травні заявниця викликала поліцію та повідомила, що ОСОБА_3 нібито не виконує батьківський обов`язок, про те судом було прийнято рішення про закриття провадження на підставі ч.1 ст.247 КУпАП. Надалі між ними було укладено усну домовленість про проживання сина, яку заявниця не виконала та 02.07.2022 року не повернула йому дитину. Коли він приїхав за сином, у нього виник конфлікт зі співмешканцем заявниці. Вважає звернення ОСОБА_3 до суду з цією заявою про видачу відносно нього обмежувального припису є ціле направленими діями для забезпечення вирішення спору щодо місця проживання дитини на її користь.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Білогруд Д.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, надали пояснення аналогічні змісту заперечень, просили відмовити у задоволені заяви у повному обсязі. У подальшому в судове засідання не з`явились, від представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Білогруда Д.О. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 31.08.2022 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 23 жовтня 2015 року по 11 жовтня 2021 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2021 року шлюб розірвано.

Підставою розірвання шлюбу було систематичне вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до заявниці ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 та зловживання ним алкогольними напоями

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час між сторонами у справі є спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 205/1791/21 про адміністративне правопорушення від 09.04.2021 року, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство) через побиття (фізичне насильство) у відношенні до заявниці в присутності дитини.

Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська у справі № 205/2499/22 про адміністративне правопорушення від 18.08.2022 року, ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство), оскільки він 02.07.2022 року близько 19-30 години повторно вчинив по відношенню до заявниці ОСОБА_1 домашнє насильство а саме: штовхав, хапав за волосся, намагався силою затягнути у автомобіль, виражався по відношенні до неї нецензурною лайкою, перебуваючи під час цього у стані алкогольного сп`яніння.

За цим же фактом заявник звернулася до поліції із заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України

Заявник, в 2021 році неодноразово, а в лютому 2022 року одноразово зверталася до органів поліції у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник пояснила, що дані звернення до поліції були пов`язані з поведінкою ОСОБА_3 , коли він приходив за сином. Ніякого фізичного насильства він не спричиняв.

Судом досліджувалися аудіо записи розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були надані суду останніми, як докази обставин, викладених в заяві та запереченнях на заяву. Судом встановлено, що між сторонами виникали сварки за телефоном, в процесі яких обидві сторони виражалися нецензурною лайкою, висловлювали обопільно погрози фізичної розправи один одному. Причиною даних конфліктів є непорозуміння батьків щодо виховання дитини. Також в даних розмовах має місце висловлювання дитини ОСОБА_5 , який висловлює свою любов до батька та до матері однаково.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_3 Син по відношенню до онука агресію не проявляє, фізичне насильство не вчиняв. Чула як син по телефону свариться з колишньою дружиною. З серпня місяця дитина проживає разом з матір`ю, бачитись з дитиною вона не дозволяє.

Суд зазначає, що основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із п. 3, 6, 8, 14, 17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч. 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

За п.9 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

На підставі викладених норм, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що під час зустрічей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 між ними виникають конфліктні ситуації, в ході яких заявниця потерпає від психологічного та фізичного насильства з боку свого колишнього чоловіка, що підтверджується наявністю двох проваджень про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2019 року по справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

З огляду на наявні у справі письмові докази суд вважає, що заявницею в процесі розгляду справи було доведено перед судом існування загрози вчинення з боку ОСОБА_3 протиправних дій відносно неї у майбутньому, оскільки наявність вищевказаних двох матеріалів про адміністративне правопорушення свідчить, що останній може вчинити відносно заявника протиправні дії у майбутньому.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 4 липня 2019 року по справі № 638/17813/18.

Отже, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, судом зроблено переконливий висновок про наявність підстав для покладення заборон на ОСОБА_3 за допомогою обмежувального припису.

На підставі переліченого обґрунтування, суд вважає, що з наданих заявником доказів доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, проте її заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Так суд вважає, що заявником не доведено існування загроз вчинення з боку ОСОБА_3 протиправних дій відносно сина ОСОБА_3 , як до та на час розгляду справи, в майбутньому. Навпаки, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 з любов`ю відноситься до батька, що зафіксовано в телефонних розмовах, батько не вчиняв до сина фізичного насилля, про що повідомила суду свідок ОСОБА_8 та сама заявник ОСОБА_3 матеріалах справи відсутні докази, які б доводили факт домашнього насильства з боку ОСОБА_3 до малолітнього сина ОСОБА_5 , та заявником не було надано суду доказів про це.

З огляду на вищевикладені норми Закону суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заяви щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 з визначенням обмежень відносно малолітнього ОСОБА_5 в повному обсязі, через недоведеність цих вимог.

Крім того суд вважає, що за обставинами справи слід покласти заборони за допомогою обмежувального припису на ОСОБА_3 на строк саме один місяць.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У даній справі суд на підставі встановлених обставин та оцінки факторів небезпеки (ризиків) зробив висновок, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи.

Отже, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявниці щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 на наближання до місця її проживання, де мешкає наразі його малолітній син, обмежуючи його тим самим у доступі до сину у місці проживання заявника, бо в такому випадку будуть дотримані гарантії останньої на спеціальні засоби правового захисту, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2020 року по справі № 754/11171/19.

Таким чином суд вважає справедливим встановити ОСОБА_3 обмеження тривалістю в один місяць щодо заборони наближатися до місця проживання ОСОБА_1 із забороною йому наближатися на відстань ближче ніж на 500 метрів до місця такого перебування заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись ст.ст. 293- 294, 350-1 350-8 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: до місця її проживання (перебування), роботи на відстань ближче ніж на 500 метрів;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на відстань ближче 100 метрів;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вести листування (поштові листи, електронні листи), телефонні переговори, надсилання смс-повідомлень та повідомлень у месенджерах Viber, Telegram та соціальних мережах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , переслідувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 у будь-який спосіб.

Строк дії обмежувального припису встановити один місяць.

Повідомити про встановлення обмежувального припису уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

В частині вимог заяви щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 з визначенням обмежено відносно малолітнього ОСОБА_5 , відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

представник заявниці адвокат Федорець Євгеній Євгенійович, діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги №1090368 від 22.05.2022 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2435 від 30.10.2018 року, адреса: 49100, м.Дніпро, а/с 5107;

заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

представник заінтересованої особи адвокат Білогруд Дмитро Олександрович, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2022 року №7720/22, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5071 від 16.04.2021 року, адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Короленко, 1;

заінтересована особа ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, юридична адреса: 49019, м. Дніпро, вул. Павлова, 3/5.

Суддя О.О.Костромітіна