2/465/2075/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15.09.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

при секретарі судового засідання Касілову Д.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Стефанюка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Ця квартира була подарована позивачу під час шлюбу з відповідачем його батьком - ОСОБА_3 згідно договору дарування від 27 сiчня 2017 року. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю позивача. У даній квартирі зареєстровані та проживають: позивач, його діти ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і його батько ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Також в цій квартирі зареєстрована з 23.02.2018 року відповідач - колишня дружина позивача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). З листопада 2020 року вiдповiдач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в цій квартирі немає і квартирою вона не ОСОБА_6 тому, позивач самостійно змушений нести всі витрати по утриманню квартири АДРЕСА_1 . Шлюб мiж позивачем та відповідачем було розірвано 22 жовтня 2020 року (рішення Франківського районного суду м. Львова у цивiльнiй справі № 465/3569/20 від 22.10.2020 року). Після розірвання шлюбу відповідач одружилася вдруге, залишила дану квартиру та проживає зі своїм новим чоловіком, однак, де вони проживають, позивачу невідомо.

Таким чином, відповідач зареєстрована, але фактично не проживає у спірній квартирі весь цей час, не бере участі у її утриманні, що спричиняє незручності позивачу. Звернутися до відповідача, щоб вона добровільно знялася з реєстрації проживання у квартирі АДРЕСА_1 немає можливості, оскільки останнє відоме позивачу місце її проживання - за адресою розташування даної квартири. Зважаючи на викладене, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.08.2022 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали повністю, просили такі задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не з`явилася, хоча належним чином, неодноразово повідомлялася про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надав. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_7 є: АДРЕСА_2 . За цією адресою відповідачеві неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_7 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (договір дарування від 27.01.2017 року). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.10.2020 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано.

Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади № 69825 від 09.12.2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані п`ять осіб, зокрема і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивачем до позовної заяви також додано квитанції про оплату ним різного роду комунальних послуг.

Відповідно до Актів про фактичне місце не проживання від 13.11.2020 року, 31.03.2021 року, 17.08.2021 року, 18.08.2021 року ДП «Добра оселя» встановлено, що ОСОБА_8 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно з п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, власником якого є позивач, домовленості між відповідачем та власником житла щодо порядку користування квартирою немає і, залишаючись зареєстрованою у домоволодінні позивача, відповідач перешкоджає останньому у здійсненні його законних прав, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00 грн., сплачена за подання позовної заяви.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 26.09.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Величко О.В.