Справа № 438/1326/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/894/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гринди Роман Михайловича на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2022 року в складі судді Слиша А.Т. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання, -

встановив:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліментів у розмірі 1/4 частки з середньої заробітної плати в Україні, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є її батьком. Її матір ОСОБА_4 на цей час не працює, оскільки виховує 5-річну дитину. Позивачка навчається за кошти державного замовлення на 2-му курсі денної форми навчання Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за спеціальністю «менеджмент». У зв`язку із цим вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, при цьому їй необхідні кошти на підручники та спеціальну літературу, проїзд, харчування, одяг, тощо. Таким чином, позивачка потребує матеріальної допомоги від батька на період свого навчання. Її батько є здоровим працездатним чоловіком, матеріально забезпечений, має у власності будинок у м.Бориславі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2021 року.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше, як до досягнення нею 23-річного віку.

Рішення в частині суми платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Судові витрати вирішено компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , в особі адвоката Гринди Р.М.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при прийнятті рішення не дослідив можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, не врахував, що у відповідача є ще двоє дітей, які він утримує, а тому очевидним є те, що відповідач немає можливості платити аліменти на повнолітню дочку.

Окрім того зазначає, що на момент ухвалення рішення у відповідача змінились обставини, він був визнаний особою з інвалідністю, а тому часткове визнання позову зумовлене одними обставинами, а на час прийняття рішення, такі обставини змінились.

Просить скасувати рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2022 року та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 травня 2033 року.

Згідно із довідкою Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського Національного технічного університету України від 29 липня 2021 року №278, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу факультету менеджменту та маркетингу «КПІ ім. Ігоря Сікорського» денної форми навчання та навчається за державним замовленням і закінчує університет 30.06.2024 р.

Відповідач визнаний особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання з 12 січня 2022 року до 01 лютого 2023 року, що стверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК серії 12ААВ №072726.

Згідно довідки управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного Фонду України у львівській області від 17.02.2022 р. №42 ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії по інвалідності ІІ групи загального захворювання з 12.01.2022 року.

З довідки про доходи №911886 пенсія відповідача за січень 2022 року становить 1250,91 грн, за лютий 2022 року - 1938,91 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір буде відповідати вимогам закону та інтересам позивачки, не порушить прав відповідача, є розумним і справедливим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання, не працювала, не була заміжньою. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_2 можливості працевлаштуватися і одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що дитина повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті, і, оскільки вона на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок.

У відповідача також є діти від іншого шлюбу, яким на момент розгляду справи судом першої інстанції виповнилося 2 та 10 років. В той же час відповідач, у відзиві на позовну заяву, при наявності двох дітей в іншому шлюбі, не заперечував про можливість сплати аліментів у розмірі 1/8 частки від його доходу.

Покликання апелянта на те, що на час ухвалення рішення змінилися обставини, коли він визнавав позов частково, а саме те, що він став інвалідом ІІ групи загального захворювання, правильності висновків суду не спростовують, оскільки встановлення особі певної групи інвалідності не позбавляє та не звільняє останнього від обов`язку утримувати своїх дітей, які продовжують навчання.

Обставини, які б свідчили про відсутність потреби повнолітньої доньки у матеріальній допомозі з боку батька не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що останній позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка, у зв`язку із навчанням таку допомогу потребує.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 серпня 2021 року на весь час навчання до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

На переконання колегії суддів, аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно будуть співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гринди Роман Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк