Постанова

Іменем України

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 401/661/20

провадження № 61-2758св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Голованя А. М., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобут») про розірвання договору та припинення дій, які порушують право.

Позов мотивовано тим, що 01 листопада 2013 року він уклав з відповідачем договір про надання останнім послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Оскільки протягом тривалого часу відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором, він ( ОСОБА_1 ) прийняв рішення від`єднатися від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання та встановити у власній квартирі індивідуальне електричне опалення.

Рішенням Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» йому надано дозвіл на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - ЦО і ГВП).

18 вересня 2017 року комісією складено акт про відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Крім того, 23 серпня 2017 складено акт про відключення, який затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП від 29 вересня 2017 року № 5.

Після відключення квартири від мереж ЦО і ГВП та облаштування індивідуального опалення він звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та припинення нарахування плати за послуги, які він не отримує. Проте відповідач безпідставно продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення, якими він не користується.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 01 листопада 2013 року;

- зобов`язати СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від мереж централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 01 листопада 2013 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року.

Вирішено питання щодо судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач реалізував своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, передбачене Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198. При цьому відключення від мережі теплопостачання не можна визнати самовільним, оскільки позивач отримав на це дозвіл суб`єкта владних повноважень - рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради, і реалізував його до моменту його скасування на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року.

Затвердивши 29 вересня 2017 року акт про відключення від мереж ЦО і ГВП від 23 серпня 2017 року, Міжвідомча комісія створила умови для настання наслідків, визначених пунктом 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

У зв`язку з тим, що позивач втратив потребу у послугах, які надає відповідач відповідно до умов укладеного між ними договору та вимог закону, та не має заборгованості за надання централізованого теплопостачання на час відключення, суд констатував наявність підстав для розірвання договору і припинення відповідного правовідношення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут» задоволено, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що всупереч принципу змагальності цивільного судочинства позивач не вказав на конкретні факти порушення відповідачем умов укладеного між ними договору, не надав до суду докази на їх підтвердження. У зв`язку з цим відсутні підстави для розірвання договору на підставі статті 651 ЦК України - у зв`язку з істотним його порушенням відповідачем.

Крім того, Закон України № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги», а також укладений сторонами договір від 01 листопада 2003 року не передбачають підстав, за яких договір може бути розірваний в судовому порядку на вимогу однієї із його сторін.

Відповідач здійснив відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП на підставі рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558.

Проте рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року і набрало законної сили, у справі № 401/2359/17 за адміністративним позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради, треті особи на стороні відповідача: громадяни, в тому числі ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558, яким низці громадян, у тому числі ОСОБА_2 , надано дозвіл на відключення від мереж ЦО та ГВП.

Оскільки рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558, на підставі якого позивач здійснив відключення своєї квартири від мережі ЦО і ГВП, не лише визнано судом протиправним, а й скасовано, то воно не діє з моменту його прийняття (з 21 серпня 2017 року).

У зв`язку з цим дії відповідача по від`єднанню від системи ЦО та ГВП не можна вважати правомірними.

Чинного рішення компетентного органу про надання згоди на відключення відповідач до суду не надав, а отже, не довів правомірність своїх дій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не врахував положення статей 19 та 24 Закону України «Про теплопостачання», якими споживачу надано право вільно вибирати теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо.

Натомість відповідач порушує право позивача на вільний вибір постачальника тепла, нараховуючи плату за послуги з теплопостачання, якими позивач фактично не користується.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у березні 2021 року, СП ТОВ «Світловодськпобут» заперечувало проти доводів ОСОБА_1 , просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано із Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області цивільну справу № 401/661/20.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з центрального опалення, постачання гарячої води у м. Світловодську, зокрема надає послуги з теплопостачання багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

01 листопада 2013 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» (виконавцем за договором) та ОСОБА_1 (споживачем за договором) укладено письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 28 договору про надання послуг цей договір укладено строком на 5 років. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність його перегляду.

Пунктом 29 договору передбачено, що він може бути розірваний достроково, зокрема, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил (а. с. 6).

Згідно з витягом із рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року за № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за умови отримання відповідних технічних умов на встановлення індивідуального опалення та при умові проведення робіт з відключення квартири в міжопалювальний період (а. с. 7).

Відповідно до копії акта про відключення квартири від внутрішньо- будинкових мереж ЦО і ГВП від 23 серпня 2017 року, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП (протокол від 29 вересня 2017 року № 5), квартира ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відключена від внутрішньобудинкової мережі ЦО і ГВП шляхом заварювання видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів (конвекторів), заварюванням стояків у кількості 3 штук та ізолюванням стояків (а. с. 10).

Згідно з актом від 25 вересня 2017 року № 76 комісією у складі представників балансоутримувача будинку КП «Житлосвіт 2012» та представників ПАТ «Кіровоградобленерго» проведено обстеження стану зовнішніх і внутрішньобудинкових електромереж на їх відповідність вимогам нормативно-правових актів, яким встановлено їх відповідність вимогам Правил улаштування електроустановок (а. с. 8).

Заборгованість ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію станом на 01 липня 2017 року відсутня (а. с. 11).

10 жовтня 2017 року та 04 березня 2020 року ОСОБА_1 письмово звертався до СП ТОВ «Світловодськпобут» з вимогою про розірвання договору про надання послуг з ЦО і ГВП та припинення нарахування плати за ці послуги у зв`язку із встановленням у його квартирі індивідуального опалення (а. с. 12, 13).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року, у справі № 401/2359/17 за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут» до Виконавчого комітету Світловодської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 та інші, визнано недійсним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 у справі № 401/2587/18 (провадження

№ 61-8952св19), від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18 (провадження № 61-703св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Предметом позову у справі, що переглядається в касаційному порядку, є вимога про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та зобов`язання припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Положеннями статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (чинний на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом (частина шоста статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року).

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2005 № 4 (чинним на момент виникнення спірних відносин) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

За змістом пунктів 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Встановлені у справі обставини, а саме:

- звернення позивача до Міжвідомчої комісії із заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення належної йому квартири;

- надання Міжвідомчою комісією дозволу позивачу на таке відключення при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення;

- розроблення за замовленням позивача робочого проєкту із зазначенням у ньому технічної можливості встановлення індивідуального опалення;

- відключення приміщення позивача від централізованого опалення монтажною організацією та встановлення індивідуального опалення;

- затвердження Міжвідомчою комісією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП

свідчать про те, що позивач належним чином реалізував своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії.

При цьому колегія суддів звертає також увагу на зміст пункту 29 укладеного сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01 листопада 2013 року, в якому сторони передбачили можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отримані послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що позивач реалізував своє право на відмову від надання послуг центрального опалення і ГВП та на момент розгляду справи не користувався послугами відповідача, не має заборгованості перед відповідачем, а також врахувавши зміст пункту 29 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01 листопада 2013 року, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору та зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за свої послуги, що відповідає положенням законів України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, «Про теплопостачання».

Апеляційний суд, керуючись лише тим, що відповідач здійснив відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП на підставі рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558, яке в подальшому було скасовано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у справі № 401/2359/17, вважав дії відповідача по від`єднанню від системи ЦО та ГВП неправомірними.

Натомість суд першої інстанції виходив із того, що відключення ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення проведено на підставі діючого на час відключення відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії Світловодської міської ради, створеної органом виконавчої влади, тому таке відключення є правомірним та не може вважатись самовільним.

Колегія суддів вважає, що посилання СП ТОВ «Світловодськпобут» на те, що рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558 в подальшому було скасовано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у справі № 401/2359/17, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року, не заслуговує на увагу, оскільки на час проведення позивачем робіт із відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води згадане рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради, яким позивачу було надано відповідний дозвіл, було чинним. Тобто дії позивача не були протиправними.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18 (провадження № 61-8952св19), від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18 (провадження № 61-703св19), від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20 (провадження № 61-16527св20), від 05 липня 2021 року у справі № 401/660/20 (провадження № 61-2770св21).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, правильно встановив спірні правовідносини сторін, норми права, які підлягають застосуванню до них, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. Натомість апеляційний суд скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Висновки за наслідками розгляду касаційних скарг

Статтею 413 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року скасувати, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк