ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року, постановлену суддею Мельниковою І.Д., про призначення експертизи,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ПАТ «Страхова компанія «Уніка», ПАТ АК «Омега», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в:

04.12.2017 ОСОБА_3 , правонаступником після смерті якого є ОСОБА_1 , залучений до участі у справі ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23.08.2019, звернувся в суд із позовом про відшкодування 451 337,63 грн. матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем.

В обґрунтування позову зазначав, що 25.01.2017 відповідач, керуючи автомобілем «Ford Focus», державний номер НОМЕР_1 , на проспекті Московському, біля будинку 31 у м.Харкові, не переконавшись у безпечності маневру, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на його, позивача, автомобіль «AUDI A8», державний номер НОМЕР_2 . Учасники ДТП на місці дійшли згоди щодо обставин скоєння ДТП, про що відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, чим завдано матеріального збитку на суму 501 337,63 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №11318 від 19.09.2017, проведеного Харківським НДІСЕ ім.Засл.професора М.С.Бокаріуса. З урахуванням права на отримання страхового відшкодування від страховика в сумі 50 000,00 грн., сума матеріального збитку складає 453 357,23 грн., яку просить стягнути із відповідача.

26.11.2019 представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Цимбалюк С.В. заявив суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, належного позивачу та пошкодженого у вказаній ДТП./а. с.230 т.1/

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15.03.2021 клопотання представника відповідача задоволено. Витребувано у позивача оригінал або належним чином посвідчену копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.01.2017, складену за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «AUDI A8», державний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП, що мала місце 25.01.2017, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом, відповідно до пошкоджень транспортного засобу «В», які містяться в п.11 повідомлення про ДТП від 25.01.2017, складеного за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у цінах на січень 2017 року та на даний час. Проведення експертизи доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача. Провадження у справі зупинено.

З ухвалою не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи відмовити.

Вважає відсутніми передбачені ст.103 ЦПК України підстави для призначення експертизи, оскільки позивач надав до позовної заяви висновок експертного автотоварознавчого дослідження, яким визначено матеріальний збиток, а іншого висновку відповідач не надав, рецензія на наявний відсутня.

Звертає увагу, що представником відповідача аналогічне клопотання вже заявлялося та було задоволено ухвалою суду від 28.02.2018, однак проведення експертизи не було здійснено через несплату відповідачем за судову експертизу.

Заперечує належність експертної установи, якій призначено проведення експертизи, оскільки Харківський НДЕКЦ МВС України не входить до Переліку регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган(особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи. Оскаржувана ухвала не містить мотивів призначення судом саме цієї установи, яка відсутня в переліку, тоді як вперше проведення експертизи доручалося Харківському НДІСЕ ім. засл. професора М.С.Бокаріуса.

Зазначає, що відповідно до п.п.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі на зворотному боці схеми місця ДТП зазначається перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП. Саме за цими критеріями були зазначені лише видиві (зовнішні) пошкодження транспортного засобу в п.11 повідомлення про ДТП від 25.01.2017. Тоді як при огляді автомобіля експерти можуть визначити внутрішні пошкодження і саме для цього проводиться огляд експертами. Тому суд безпідставно не врахував викладене та призначив експертизу лише щодо видимих (зовнішніх) пошкоджень. Вважає, що у разі призначення експертизи необхідно враховувати пошкодження транспортного засобу «В», які вказані в експертному автотоварознавчому дослідженні №11318.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.06.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15.03.2021 та ухвалою від 14.06.2021 призначено справу до розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Задовольняючи клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, суд визнав необхідним проведення такої експертизи, оскільки для вирішення питання необхідні спеціальні знання.

Апеляційний суд погоджується з висновком про необхідність проведення заявленої експертизи у даній справі.

Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експерта із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Заявляючи клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, представник відповідача належно обґрунтував заявлене клопотання, з чим правомірно погодився суд першої інстанції та призначив експертизу.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як убачається зі змісту представленого позивачем експертного дослідження №111318 від 19.09.2017, експерт не здійснював розрахунок вартості величини відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що не відповідає вимогам зазначеної норми Закону./а.с.6-18 т.1/

В той же час, визначаючи необхідним провести автотоварзнавчу експертизу, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що призначена ним експертна установа - Харківський НДЕКЦ МВС України не входить до Переліку регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України. Тоді як належною експертною установою буде Харківський НДІСЕ ім. засл. професора М.С.Бокаріуса.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та визнає необхідним змінити ухвалу в частині визначення експертної установи, що буде проводити призначену експертизу.

Крім того, зважаючи на тривалий час провадження у справі та відсутності у матеріалах справи даних щодо надання позивачем додаткових матеріалів, а саме оригіналу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.01.2017, які вимагалися експертною установою при першому призначенні експертизи, а також відсутні дані щодо збереження пошкодженого автомобіля на час проведення експертизи в тому стані, що був на час ДТП, - колегія суддів визнає за необхідне уточнити питання, поставлене на вирішення експертів, шляхом встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача за наявними матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та довільному тлумаченні норм закону на власну користь. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення районного суду частині редакції визначеного на вирішення експертизи питання та в частині визначення експертної установи. В іншій частині ухвалу районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367,368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року про призначення експертизи змінити в частині редакції визначеного на вирішення експертизи питання та в частині визначення експертної установи.

Поставити на вирішення експертів питання:

Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «AUDI A8», державний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП, що мала місце 25.01.2017, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом, на даний час? (У разі ненадання позивачем оригіналу або неналежним чином посвідченої копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.01.2017, складеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також пошкодженого автомобіля, оцінку провести за наявними матеріалами справи).

Проведення експертизи доручити експертам Харківського НДІСЕ ім. засл. професора М.С.Бокаріуса.

Надати у розпорядження експертів матеріали цивільної справи.

В іншій частині ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова виготовлена 08.09.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця