ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/3942/20

провадження № 22-ц/4809/569/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя доповідач) Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.,

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Швець Роман Юрійович;

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області;

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2022 року, у складі головуючого судді Іванової Л.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок незаконно прийнятого рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок незаконно прийнятого рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Просив стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області витрати, які пов`язані з наданням правничої допомоги під час судового процесу в розмірі 15 000,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що 12.12.2019 ним було отримано вимогу відповідача про стягнення з нього боргу (недоїмки) №Ф-142594-52 від 28 листопада 2019 року, з якою він не погодився та був змушений звернутися за правовою допомогою щодо оскарження вказаної вимоги.

24 лютого 2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення за його позовом, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області №Ф-142594-52 від 28 листопада 2019 року та стягнуто на його користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Кіровоградській області залишено без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року залишено без змін.

Зазначав, що у зв`язку із оскарженням вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області №Ф-142594-52 від 28 листопада 2019 року ним були понесені витрати про надання йому професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 15 000 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги та актами прийому-передачі виконаних робіт, тим самим, понесені збитки на вказану суму.

Також зазначав, що незаконними діями відповідача, які проявилися та знайшли своє підтвердження у винесенні незаконного повідомлення про сплату податкового боргу, йому та його сім`ї були спричинені моральні страждання, які проявилися у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з втратою значного часу на захист у судових інстанціях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, втраті заробітку, так як він вимушений був залишати своє місце роботи та захищати свої порушені права.

Тому, з урахуванням обставин, незаконно прийнятого рішення та вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також час та зусилля, які необхідні йому для відновлення попереднього матеріального та психологічного стану, просив стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі - 40 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач вказує, що судом першої інстанції було ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування.

В апеляційній скарзі позивач послався на те, що рішення податкового органу було скасовано як незаконне в результаті його оскарження в адміністративному порядку, а тому неправомірні дії відповідача є доведеними, а шкода завдана такими діями йому підлягає відшкодуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Швеця Р.Ю., дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним нормам права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 посилався на неправомірне рішення (вимогу) про стягнення з нього боргу (недоїмки) Головним управлінням ДФС у Кіровоградські області №Ф-142594-52 від 28 листопада 2019 року в сумі 18901,26 грн., яким йому було завдано моральної шкоди.

Встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Вказаним рішенням суду було визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Кіровоградській області №Ф-142594-52 від 28 листопада 2019 року (а.с. 8-11).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не оцінив наявні в матеріалах справи докази та дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, а тому в частині стягнення моральної шкоди позов підлягає задоволенню.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, колегія суддів виходить із характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості завданих позивачу душевних страждань, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості.

Позивач вказує, що він постійно нервував, відчував негативні емоції, стрес, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення державним органом його права на мирне володіння майном (грошовими коштами).

Недовіра та розчарування у протиправних діях державного органу завдала відчутої зміни психологічного його стану, виникнення недовіри до представників державних органів у цілому. Також наголошує, що він отримував постійні моральні страждання через зміну звичайного способу життя, що було викликано необхідністю захисту порушених прав у суді, витрачанням часу на складання документів для подання до суду і необхідністю докладання додаткових зусиль та додаткових матеріальних витрат для відновлення до стану, який існував до порушення законних прав та його інтересів відповідачем.

Встановлено наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачеві моральної шкоди та, виходячи із засад розумності та справедливості, необхідно встановити розмір такого відшкодування у сумі - 5000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Тому, доводи апеляційної скарги в частині скасування судового рішення щодо відмови у стягненні моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є обгрунтованими, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення грошових коштів в розмірі 15 000,00 грн. у відшкодування витрат за послуги адвоката згідно з договором про надання правової допомоги у зв`язку із розглядом адміністративної справи №340/70/20.

Чинним законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на правову допомогу в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України питання щодо судових витрат вирішується адміністративним судом у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, позивач мав ставити питання про понесені ним судові витрати на правову допомогу саме під час розгляду певної адміністративної справи.

Колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок незаконно прийнятого рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення у справі, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.08.2022 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний