Провадження № 2/761/4859/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.,

з участю секретаря: Ганущака А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Джумурата В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Київської міської державної адміністрації, про відшкодування збитків, які заподіяні бездіяльністю органів виконавчої влади, суд, -

в с т а н о в и в :

в липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду и. Києва з позовом до Комунального підприємства житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Київської міської державної адміністрації, згідно з яким просив:

-стягнути солідарно з відповідачів на його користь 5 035 грн. 36 коп. витрат на ремонт балкону за адресою: АДРЕСА_1 ;

-стягнути солідарно з відповідачів на його користь 2 000,00 грн. витрат на ремонт стояка інженерних мереж за адресою: АДРЕСА_1 ;

-стягнути солідарно з відповідачів на його користь 10 000,00 грн.;

-стягнути солідарно з відповідачів на його користь судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що комісією у складі працівників КП «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації провела обстеження санітарно-технічного стану балконної плити квартири АДРЕСА_2 .

За результатами обстеження вказаного житлового будинку комісією було складено акт від 15.04.2009 року щодо необхідності проведення капітального ремонту балконної плити, так як в нижній частині балконної плити квартири АДРЕСА_2 .

У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до КП «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, яке своїм листом за № 323 від 01.06.2009 року повідомило про неможливість проведення ремонту балкону за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 48, 4 поверх, через відсутність коштів, передбачених на проведення робіт по ремонту балкону.

Також, позивач вказував, що він неодноразово звертався до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з приводу усунення недоліків у наданні житлово-комунальних послуг, однак отримував лише відповіді про відсутність фінансування на ремонт житлового фонду.

Разом з тим, відповідно до п. 26 рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» від 09.10.2014 року за № 270/270 Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківського району» передало Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» житловий фонд, який належав до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходився у них на балансі, а також інше нерухоме майно та рухоме майно, яке належало до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебувало на їх балансі станом на 01.08.2014 року.

За вказаних обставин, 21.11.2018 року позивачем було направлено претензію до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з вимогою про усунення виявлених недоліків з надання житлово-комунальних послуг, а саме виконати ремонт аварійного балкону за адресою: АДРЕСА_1 .

Згаданим листом позивач також просив КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» скласти акт огляду аварійного балкону за вищезгаданим адресом.

Однак, як зазначав позивач, станом на дату подання позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не перевірила стан аварійного балкону та стояка інженерних мереж за вищезгаданим адресом, а також не провела їх ремонт.

Крім того, позивач зауважив, що 14.12.2018 року він звернувся до Київської міської державної адміністрації з вимогою забезпечити розгляд КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» його заяви, а також усунути виявлені недоліки у наданні житлово-комунальних послуг, а саме виконати ремонт аварійного балкону за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 48, 4 поверх.

Проте, Київська міська державна адміністрація не надала жодної відповіді за результатами розгляду вказаного звернення.

З урахуванням викладеного, а також посилаючись на завдання йому моральної шкоди бездіяльністю відповідачів, що вплинуло на стан його здоров`я, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 30.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.11.2021 року до суду надійшов відзив відповідача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (надалі - відповідач 1), в якому він, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. При цьому, в обгрунтування своїх заперечень зазначав, що відповідальність за технічний стан комунікацій квартири, що перебуває у приватній власності, несе її власник.

16.11.2021 року до суду надійшов відзив відповідача - Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач 2) на позовну заяву, в якому він, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме діями відповідача 2 було порушено його права, просив у задоволенні позову відмовлено.

16.11.2021 року від відповідача 2 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що комісією у складі працівників КП «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації провела обстеження санітарно-технічного стану балконної плити квартири АДРЕСА_2 .

За результатами обстеження вказаного житлового будинку комісією було складено акт від 15.04.2009 року щодо необхідності проведення капітального ремонту балконної плити, так як в нижній частині балконної плити квартири АДРЕСА_2 .

У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до КП «Житлово-експлуатаційна контора «Покровська» Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, яке своїм листом за № 323 від 01.06.2009 року повідомило останнього про неможливість проведення ремонту балкону за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 48, 4 поверх, через відсутність коштів, передбачених на проведення робіт по ремонту балкону.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з приводу усунення недоліків у наданні житлово-комунальних послуг.

21.11.2018 року позивачем було направлено претензію до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з вимогою про усунення виявлених недоліків з надання житлово-комунальних послуг, а саме виконати ремонт аварійного балкону за адресою: АДРЕСА_1 .

Згаданим листом позивач також просив КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» скласти акт огляду аварійного балкону за вищезгаданим адресом.

Крім того, позивач зауважив, що 14.12.2018 року він звернувся до Київської міської державної адміністрації з вимогою забезпечити розгляд КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» його заяви, а також усунути виявлені недоліки у наданні житлово-комунальних послуг, а саме виконати ремонт аварійного балкону за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, як зазначав позивач, станом на дату подання позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не перевірила стан аварійного балкону та стояка інженерних мереж за вищезгаданим адресом, а також не провела їх ремонт.

Крім того, позивач зазначав, що 14.12.2018 року він звернувся до Київської міської державної адміністрації з вимогою забезпечити розгляд КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» його заяви, а також усунити виявлені недоліки у наданні житлово-комунальних послуг, а саме виконати ремонт аварійного балкону за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 48, 4 поверх.

Проте, Київська міська державна адміністрація не надала жодної відповіді за результатами розгляду вказаного звернення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилався на те, що саме через бездіяльність та з вини відповідачів не було виконано ремонту аварійного балкону за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 48, 4 поверх, чим, як наслідок, завдано йому збитків та моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній бо юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, ст. 1174 ЦК України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, положеннями вказаної статті передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, довести наявність яких має саме позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1174 ЦК України.

Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, згідно із частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода).

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88).

Також, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована - вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Так на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди позивачем було надано наступні докази в їх сукупності: копію акту обстеження від 15.04.2009 року, копію листа № 046/7-9-821 від 15.04.2009 року, копію листа № 323 від 01.06.2009 року, копію листа № 008-386 від 05.07.2010 року, копію листа № 008-1010 від 14.09.2010 року, копію листа № 008-1276 від 15.10.2010 року, копію листа № 046/7-М-1666 від 26.05.2011 року, копію листа № 047/277-кр від 14.05.2012 року, копію листа № 003-М-7387 від 12.04.2016 року, копію листа № 3195 від 29.11.2018 року, копію акту обстеження від 02.03.2021 року, копію кошторису від 05.05.2021 року.

Разом з тим, згідно з вимогами п. 2.1.1 Порядку утримання, ремонту, реконструкції, реставрації фасадів будинків та споруд на території міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 року за № 220/1094, обов`язок здійснювати роботи по підтриманню фасадів будинків споруд їх елементів у належному технічному стані для забезпечення архітектурно-естетичного вигляду та безпеки для пішоходів, мешканців, обслуговуючого персоналу, покладено на власників та користувачів будинків, споруд.

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 року за № 150 затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, які розділені на два види: утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та капітальний ремонт.

Відповідно до зазначеного Переліку до капітального ремонту віднесено, зокрема: відновлення зовнішньої штукатурки фасадів будівель тощо, відповідальність за здійснення якого покладається на власника будинку.

Як передбачено ст. 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року за № 396, загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири (будинку) веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням таких коефіцієнтів: для лоджій - 0,5, для балконів та терас - 0,3.

Пунктом 6.1 зазначеного положення встановлено, що загальна площа квартири (будинку), що передається у власність, визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири, веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням коефіцієнтів, визначених розділом 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року за № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 року за № 186.

Отже, оскільки балкон є невід`ємною частиною квартири і разом з нею є приватною власністю мешканця, який приватизував, купив приватизоване житло, технічний стан балкону квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у приватній власності її володільця, перебуває у зоні відповідальності позивача у даній справі, а тому відсутні правові підстави для стягнення із відповідачів солідарно на користь позивача 5035,36 грн. на ремонт балкону, 2000 грн. на ремонт стояка інженерних мереж та похідних вимог про стягнення моральної шкоди.

В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності відповідачів відносно прав позивача, що, як наслідок, вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову із вказаних в ньому підстав.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння йому збитків та моральної шкоди та протиправності дій відповідачів, так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідачів, а також вини останніх в її заподіянні.

Крім того, суд не вбачає підстав для розгляду питання щодо застосування строків позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки у відповідності до вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Київської міської державної адміністрації, про відшкодування збитків, які заподіяні бездіяльністю органів виконавчої влади - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: