н/п № 2/336/2174/22
30 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю,
Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м Запоріжжя із вказаним позовом.
Мотивує свої вимоги тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбав у ОСОБА_3 .
На момент покупки квартири в квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 , та її мати ОСОБА_2 .
Як новий власник квартири, позивач зняв з реєстрації колишню власницю житла - ОСОБА_3 , однак її мати, ОСОБА_2 , добровільно знятися з реєстрації не може, оскільки вона не проживає в місті Запоріжжя, місце її знаходження позивачу невідомо.
Відповідач була членом родини колишнього власника житла зареєстрована у спірному житловому приміщенні за згодою колишнього власника, проте фактично у квартирі на час її придбання та раніше не мешкала, речі її у квартирі відсутні.
Формальна реєстрація проживання відповідача порушує права власника житла, крім цього, змушує нести додаткові витрати на утримання житла по сплаті комунальних послуг,які нараховуються відповідно до зареєстрованих у такому приміщенні осіб та створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.
На підставі вищенаведеного позивач просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю, квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 , такою, що втратило право користування даною квартирою.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначена справа до розгляду у підготовчому
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 17.03.2022 року.
В судове засідання 17.03.2022 року сторони не з"явилися.
У судове засідання призначене на 30.08.2022 року позивач не з"явився.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Третя особа до судового не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи відповідно до чинного законодавства України.
Оскільки у позовній заяві викладено клопотання позивача про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти винесення заочного рішення, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.
В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до Договору купівлі продажу квартири від 09.11.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 (а.с. 6-7 ).
Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності № 283785951, також підтверджується власність за ОСОБА_1 , вищезазначеної квартири (а.с. 8).
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 ).
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 Цивільного кодексу України).
Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Частиною 1 ст. 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Суд зауважує, що захист права власності це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та/або розпорядженню своїм майном. Підставою звернення за захистом в судовому порядку є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном, за умови відсутності між сторонами спірних договірних правовідносин відносин. Характерною ознакою такого порушення права власності є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або/та користування належним йому майном.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Таким чином для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, будучи членом сім`ї колишнього власника квартири, відповідач порушує права позивача, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, ст.ст.263-265,268, 280, 354 ЦПК України, суд
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю, квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратило право користування квартирою.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С.Боєв 30.08.22