Справа № 466/5291/19 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2607/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування розпорядження №502 від 10.10.2017р., позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження №502 від 10.10.2017р., -

в с т а н о в и в:

01.07.2019 року ОСОБА_2 завернулася до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за №502 від 10.10.2017 року «Про демонтаж самочинного будівництва».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 10 жовтня 2017 року головою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради видано розпорядження №502, на підставі якого зобов`язано її - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно збудовану веранду розміром 5,8x2,0м до квартири АДРЕСА_1 , самочинно встановлені металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудовані цегляні стіни у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 згідно з поданими схемами. Копію зазначеного розпорядження вона отримала наручно лише 21.06.2019 року. Вважає, що розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №502 від 10.10.2017р. видане з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки таке порушує права та інтереси законного власника квартири АДРЕСА_3 . Разом з тим, розпорядження стосується нерухомого майна, яке їй на даний час на праві власності не належить. Жодних «самочинних» робіт не виконувала та замовником не була. Зазначає, що голова Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Банах Н. не мала законних підстав та повноважень на підписання даного розпорядження. Просила позов задоволити.

07.10.2019 року третя особа - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за №502 « Про демонтаж самочинного будівництва» від 10.10.2017 року з тих же підстав, що і позивач ОСОБА_2 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування розпорядження №502 від 10.10.2017р., та позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження №502 від 10.10.2017р. - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначив, що оскаржуване рішення ґрунтується лише на припущеннях, оскільки жодних доказів про те, що він виконував будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_4 та що такі роботи є самочинним будівництвом, відповідач на надав. Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що він - ОСОБА_1 був лише представником ОСОБА_3 , у власності якої з 2013 року по 2017 рік перебувала квартира АДРЕСА_3 . Вважає, що матеріали даної справи підтверджують відсутність підстав для прийняття Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради розпорядження №502 від 10.10.2017р, яким зобов`язано осіб, які не є власниками квартири АДРЕСА_3 , демонтувати веранду розміром 5,8x2,0м до квартири АДРЕСА_1 , встановлені металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та збудовані цегляні стіни у підвальному приміщенні зазначеного будинку. При цьому, належних доказів на підтвердження факту вчинення сторонами самочинних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 матеріали справи не містять, як і не містять доказів притягнення зазначених в оскаржуваному розпорядженні осіб до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності та будівельних норм.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів Ласяк О.В. та Дубовський О.П. скаргу підтримали.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Відповідно до п. п. 1.6.3, 1.6.5. «Положення про порядок врегулювання питань з самочинного будівництва у м. Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011р., самочинним будівництвом є зокрема, нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт; перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту.

Відповідно до п. 3.1. «Положення про порядок врегулювання питань з самочинного будівництва у м. Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835, розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Так, відповідно до п.4.50 «Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01.11.2016 року № 977, до повноважень районної адміністрації належить розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо); звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва.

Частиною 7 статті 376 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що демонтаж об`єктів самовільного будівництва відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками розгляду відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 загальною площею 22,3 кв.м перебувала у власності позивачки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2005 року.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації 3321 від 19.05.2009 року «Про приведення самовільно реконструйованої квартири до попереднього стану» ОСОБА_2 зобов`язано у місячний строк демонтувати самовільно збудовану веранду з господарським приміщенням та самовільно приєднані підвальні приміщення і привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 до попереднього стану, що свідчить про початок самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_1 у період перебування такої у власності ОСОБА_2

11.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Заплотинською О.Б., за умовами якого право власності на квартиру АДРЕСА_3 та комору у підвалі площею 1,0 кв.м перейшло до ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 54191372 від 29.06.2016 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 загальною площею 47,1 кв.м.

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 03.07.2015 року №292 «Про надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових» ОСОБА_3 дозволено використовувати приміщення квартири АДРЕСА_3 загальною площею 22,3кв.м як нежитлове.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_2 перебував на балансі та обслуговуванні ЛКП «Тополя-406».

11.06.2015 року працівниками ЛКП «Тополя-406» було виявлено початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 з придбанням підвальних приміщень, а саме розпочато добудову веранди, самочинно встановлено металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудовано цегляні стіни у підвальному приміщенні будинку.

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 20.11.2015 року № 680 «Про відміну п. 1.2 наказу № 292 від 03.07.2015 року», відмінено пункт 1.2 наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 03.07.2015 року № 292 «Про надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових», зобов`язано власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 в термін до 07.12.2015 року привести балконну плиту до попереднього стану.

Як вбачається зі змісту зазначеного вище наказу, такий був прийнятий Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з урахуванням вчинення самочинних дій власником квартири АДРЕСА_1 , беручи до уваги неодноразові звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 та акт обстеження квартири АДРЕСА_3 від 10.11.15 року.

07.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), від імені якого діяли батьки, як законні представники - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено договір дарування, посвідчений 07.04.2017 року приватним нотаріусом Лозинською О.М., зареєстрований у реєстрі за №195, за умовами якого дарувальник передав безоплатно у власність обдарованому нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , загальна площа нежитлового приміщення 47,1 кв.м.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84573216 від 07.04.2017 року, ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення загальною площею 47.1 кв.м, комори в підвалі 1 кв.м, у АДРЕСА_4 , підстава виникнення права власності - договір дарування, укладений 07.04.2017 року, серія та номер 195.

Технічним паспортом, складеним 11.08.2017 року, експлікацією до технічного паспорта підтверджується, що загальна площа подарованого нежитлового приміщення становить 47.1 кв.м та включає площу залу, що становить 19.8 кв.м, санвузол площею 2.2 кв.м та підвал площею 25.1 кв.м.

Таким чином, наявність веранди розмірами 5.8 м на 2.0 м до квартири АДРЕСА_3 , технічним паспортом не передбачена.

З акту ЛКП «Тополя-406» від 29.09.2017 року вбачається, що комісією візуально обстежено нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості АДРЕСА_3 , яке розташоване на 1-му поверсі п`ятиповерхового житлового будинку та складається з таких приміщень:1-й поверх: 1-зал, площею 19,8 кв.м.; 2 - санвузол, площею 2,2 кв.м.; ХХ підвал - 25,1 кв.м.; загальна площа приміщення - 47,1 кв.м. Відповідно до виконавчого розпорядження №2-84/2011 в квітні місяці 2015 року підрядною організацією було проведено демонтаж самочинної добудови та самовільно проведеної реконструкції в підвальному приміщенні, які здійснили ОСОБА_1 та колишній власник квартири - ОСОБА_2 . З травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самочинно встановили металеві двері на місці підвального вікна в капітальній стіні у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , самочинно захопили частину підвалу, шляхом демонтажу перегородок комірок мешканців будинку та монтажу цегляних стін, а також збільшили балкон до розміру 5,8х2,0 м.

03.10.2017 року питання самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_3 . Хвильового розглянуто на засіданні міжвідомчої комісії районної адміністрації. Висновком комісії (протокол № 28 п.8 від 03.10.2017 року) визнана необхідність демонтажу самочинно збудованої веранди розміром 5,8х2,0 м. до квартири АДРЕСА_1 , самочинно встановлених металевих дверей на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудованих цегляних стін у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 502 від 10.10.2017 року зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно збудовану веранду розміром 5,8 x 2,0 м. до квартири АДРЕСА_1 , самочинно встановлені металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудовані цегляні стіни у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 .Хвильового згідно з поданими схемами.

Встановлено, що ОСОБА_1 , вважаючи розпорядження протиправним та таким, що порушує право власності його малолітнього сина - ОСОБА_4 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , звертався до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №502 від 10.10.2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року у справі № 466/268/18, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09.12.2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , відмовлено, оскільки оскаржуваним розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №502 від 10.10.2017 року не порушуються права чи законні інтереси малолітнього ОСОБА_4 .

Залишаючи рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 року без змін, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 , як представник малолітнього ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження набуття малолітнім ОСОБА_4 в установленому законом порядку права власності на веранду площею 5.8 м х 2.0 м, а також правомірності встановлення металевих дверей на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та встановлення цегляних стін у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивачами самочинно збудовано веранду розміром 5,8х2,0 м. до квартири АДРЕСА_1 , самочинно встановлено металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудовано цегляні стіни у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за №502 від 10.10.2017 року «Про демонтаж самочинного будівництва», яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зобов`язано у місячний строк демонтувати самовільно збудовану веранду з господарським приміщенням та самовільно приєднані підвальні приміщення і привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 до попереднього стану.

Доводи скарги висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра