Справа № 459/3056/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В.
Провадження № 22-ц/811/843/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2022 року в складі судді Мельникович М.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

встановив:

У вересні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 27000 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Вимоги обґрунтовувала тим, що тривалий час вона із відповідачем проживала в одній квартирі. Відповідач використовуючи довірливі стосунки, переконав її погасити за нього борг в сумі 27000 грн. та запевнив її, що після перерахунку всіх коштів він укладе із нею договір позики. Вона добросовісно перерахувала кошти на вказаний відповідачем рахунок ТзОВ «Нова Пошта» з призначенням платежу «Погашення заборгованості ОСОБА_2 » на загальну суму 27000 грн. Відповідач від укладення договору в письмовій формі відмовився. Таким чином вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти, тому, в силу вимог ст. 1212 ЦК України просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті ним кошти в сумі 27000 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, які суд вважав встановленими.

Вимоги обґрунтовує тим, що спірні грошові кошти у розмірі 27 000 грн набуті відповідачем, з яким вона не пов`язана жодними договірними правовідносинами щодо такого майна без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед нею повернути отримане майно, яке є безпідставно набуте.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 27 000 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 15.06.2020 позивачка ОСОБА_1 перерахувала кошти на рахунок ТзОВ «Нова пошта» з призначенням платежу «погашення заборгованості ОСОБА_2 » на суму 2000 грн. (а.с. 9), 18.09.2020 на суму 5000 грн. (а.с. 8), 14.11.2020 на суму на суму 5000 грн. (а.с. 7), 15.12.2020 на суму 5000 грн. (а.с. 6), 16.02.2021 на суму 5000 грн. (а.с. 4). Загальна сума коштів становить 27 000 грн.

Як ствердила позивач у позовній заяві, дана сума коштів нею перерахована на підставі усної домовленості з відповідачем та з метою в подальшому укладення між сторонами договору позики. Проте такий укладений не був.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на грошові кошти в сумі 27 000 грн. не поширюється правовий режим безпідставно набутого майна, а тому передбачених законом підстав для стягнення коштів з відповідача в порядку статті 1212 ЦК України немає.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем з власної волі перераховано на рахунок ТзОВ «Нова Пошта» кошти з призначенням платежу «погашення заборгованості ОСОБА_2 ».

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено, що сплачені нею кошти є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки були сплачені на рахунок ТзОВ «Нова Пошта», а не відповідачу безпосередньо. Позивач з власної волі перераховував кошти ТзОВ «Нова Пошта» з призначенням платежу «погашення заборгованості ОСОБА_2 », тоді як нормами статті 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено з допомогою інших спеціальних способів захисту.

Сплата позивачкою коштів в погашення заборгованості відповідача перед третьою особою зумовлене усною домовленістю між сторонами, та не передбачало жодних правових наслідків.

Матеріали справи не містять доказів, що до ОСОБА_1 перейшло право кредитора у зобов`язальних правовідносинах. ОСОБА_2 не покладав на позивача обов`язок сплатити борг перед третьою особою.

На переконання колегії суддів, перерахування ОСОБА_1 з власної ініціативи грошових коштів у розмірі 27 000 грн на розрахунковий рахунок ТзОВ «Нова Пошта» не трансформує перераховану суму у безпідставно набуте майно, а тому відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положення статті 1212 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини справи та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, а фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії , §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії ).

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Оскільки рішення суду залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк