Головуючий у І інстанції Мальцев Д.О.
Провадження №22-з/824/579/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
01 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,
суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,
за участю секретаря Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання інформації недостовірною та спростування недостовірної інформації,
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання інформації недостовірною та спростування недостовірної інформації, у якому просив:
- зобов`язати ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» не пізніше одного місяця після набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 » спростування наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10» була поширена інформація про те, що ОСОБА_1 з 06.04.2012 року по 03.03.2015 року виконував повноваження члена Спостережної ради АТ «Дельта Банк» та приймав рішення, які завдали АТ «Дельта Банк» збитків та призвели до визнання цього банку неплатоспроможним. Вказана інформація є недостовірною, оскільки ОСОБА_1 у вказаний період не перебував на посаді члена Спостережної ради АТ «Дельта Банк».».
«Колишній член спостережної ради збанкрутілого " ОСОБА_2 готує документи для погодження Національним банком свого призначення на посаду члена правління в "Сбербанку", де він зараз працює начальником Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів. Про це повідомили джерела Українських новин в банківській сфері.
Проте, отримання такого погодження від банківського регулятора є дуже малоймовірним. Профільне законодавство дозволяє Національному банку погоджувати на керівні посади лише тих претендентів, які відповідають вимогам щодо професійного досвіду, а також мають бездоганну ділову репутацію. При цьому, репутація претендента не може вважатись бездоганною, якщо він більше шести місяців займав керівну посаду в іншому банку, протягом року до визнання такого банку неплатоспроможним.
Саме цей критерій може стати причиною відмови у погодженні ОСОБА_4 на посаду.
Національним банком України і Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було підтверджено Українським новинам, що 06.04.2012 року Загальними зборами " ОСОБА_2 було обрано до складу спостережної ради строком на 3 роки, де він здійснював свої повноваження до дати віднесення "Дельта Банку" до категорії неплатоспроможних, 03.03.2015 року.
Більше того Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який займається процедурою ліквідації "Дельта Банку", стверджує, що в період виконання своїх повноважень члена спостережної ради "Дельта Банку", ОСОБА_3 приймав рішення, які призвели до завдання цьому банку збитків та визнання його неплатоспроможним. Це стало причиною звернення Фонду до ОСОБА_4 і інших керівників Банку з позовом про відшкодування збитків в розмірі 19 млрд. гривень. Але тоді справа була закінчена у зв`язку з процесуальними порушеннями з боку Фонду.
Національний банк вбачає в таких подіях очевидну ознаку небездоганності ділової репутації ОСОБА_4 , тому слід очікувати, що в погодженні його на керівну посаду в "Сбербанку" буде відмовлено.».
Позивач у позові зазначав, що інформація, яка міститься у вказаній статті, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_8.» є недостовірною та такою, що завдає значної шкоди честі і діловій репутації позивача.
Позивач у позові зазначав, що відповідач ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» є власником сайту, на якому було розміщено зазначену статтю. Крім того, оскільки у статті міститься посилання на Фонд та НБУ, як на джерело отримання спірної інформації, позивач вважає, що відповідачі спільно поширили відносно нього недостовірну інформацію.
Також вказав, що у статті прямо зазначається його прізвище та ім`я, його поточне місце роботи, а тому є достатні підстави вважати, що вказана інформація стосується позивача безпосередньо.
При цьому, позивач зазначив, що з 06.04.2012 року по 03.03.2015 року він не був призначений на посаду та не здійснював повноваження члена Спостережної ради АТ «Дельта Банк», тому не міг приймати і будь-яких рішень в цьому статусі протягом вказаного періоду, оскільки згідно Положення про Спостережну раду АТ «Дельта Банк» не вступив у повноваження члена Спостережної ради, його повноваження не були юридично оформлені, позивач не був акціонером АТ «Дельта Банк» та не отримував довіреності на представництво інтересів АТ «Дельта Банк» від акціонера банку.
Крім того вказав, що поширена недостовірна інформація порушує його особисті немайнові права, оскільки позивач працює у банківській сфері, має певну ділову репутацію, а твердження у спірній статті завдає суттєвої шкоди діловій репутації позивача, оскільки зображує останнього як посадову особу АТ «Дельта Банк», яка неналежно виконувала свої обов`язки, допускала порушення вимог законодавства України та, навіть, умисно вчиняла протиправні дії, які нібито призвели до завдання банківській установі збитків у колосальному розмірі 19 млрд. грн. та визнання цією установи неплатоспроможною. Також твердження, зазначені у статті, належать до ознак небездоганної ділової репутації позивача у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та є перешкодою для призначення останнього на керівні посади у банківській сфері. У зв`язку з вищевикладеним позивач і звернувся до суду з вказаним позовом.
Рішенням Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 24 грудня2021 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, розміщену ІНФОРМАЦІЯ_6 року на веб-сайті https://ukranews.com у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10», а саме:

ІНФОРМАЦІЯ_9.».

Зобов`язано ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 20, ) не пізніше одного місяця після набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 » спростування наступного змісту:

« ІНФОРМАЦІЯ_11».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Національний банк України через представника ОСОБА_5 подав на рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дворцова В.І., останній проти задоволення скарги заперечив та просив залишити скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. У відзиві також зазначено, що позивач попередньо розраховує свої судові витрати в розмірі 25 000 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року - залишено без змін.

26 липня 2022 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Дворцовим В.І. до апеляційного суду подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (том 2, а.с.51-54), у якій адвокат зазначив, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн., які з урахуванням постановлення рішення на його користь підлягають стягненню з Національного банку України, апеляційну скаргу якого колегією суддів залишено без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дворцов В.І. заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підтримав та просив про її задоволення.

Представник відповідача Національного банку України Бірюк І.В. в судовому засіданні проти задоволення заяви позивача заперечила та просила відмовити у її задоволенні. Також підтримала своє клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, подане апеляційному суду 14 липня 2022 року (том 1, а.с.182-186).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість: копія договору про надання правової допомоги № 24-06/19 від 24.06.2019 року (том 2, а.с.55-56); копія Додаткової угоди від 10.06.2022 року до Договору № 24-06/19 від 24.06.2019 року, у якій сторони зафіксували вартість передбачених цією угодою послуг Адвокатського об`єднання на суму 25 000,00 грн. (том 2, а.с.57); копія Акту приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 25.07.2022 року (том 2, а.с.58); копія ордеру серії АІ № 1242532 (том 2, а.с.59).

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на ту обставину, що судове рішення ухвалене на користь позивача, вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, його заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, про що його представником було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів - у відзиві на апеляційну скаргу Національного банку України (том 1, а.с.158-166).

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West AllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи те, що судове рішення апеляційним судом ухвалено на користь позивача, а ним по справі понесено судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, що підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, неспростованими відповідачем, вимога представника позивача про стягнення цих витрат є обґрунтованою.

Разом із тим, розмір витрат на правничу допомогу, визначений представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Дворцовим В.І. - 25 000 грн., хоча і є документально обґрунтованим, однак не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат, понесених позивачем на правову допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір цих витрат та стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, задовольнивши, таким чином, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення частково.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1 витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Головуючий:

Судді: