Справа № 202/171/22
Провадження № 2/202/1039/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Калантаєнко Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом (редакція від 31 травня 2022 року), за результатом розгляду якого просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 11 388, 07 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000, 00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_3 , позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв`язку із чим ОСОБА_3 було притягнуто до кримінальної відповідальності. КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР є власником транспортного засобу, внаслідок керування яким позивачу було завдано шкоди, тому вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди пред`явлені саме до комунального підприємства, як власника джерела підвищеної небезпеки. Матеріальна шкода обґрунтована необхідністю відшкодування витрат на лікування. Моральна шкода обґрунтована тим, що після вказаної ДТП позивач отримав ІІІ групу інвалідності, з моменту настання ДТП відповідачем не було вчинено жодних дій щодо відшкодування принаймні матеріальної шкоди на лікування, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, погіршення фізичного самопочуття. В момент ДТП позивач переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, змушений був пристосовуватись до негативних умов існування. Більше двох місяців був прикутий до ліжка, потім не міг спокійно сидіти, лежати, гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. В період лікування потребував зовнішньої допомоги з боку дружини та дітей, у зв`язку із чим почував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. Наразі лікування не завершено, рекомендовано постійний диспансерний нагляд, обстеження.

У судовому засіданні позивач пояснив, що за призначенням лікаря не завжди можна було знайти конкретні ліки, у зв`язку із чим купувались аналоги.

Повністю заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач надав відзив. Викладені заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують матеріальні збитки. Відповідач також заперечував проти задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди через відсутність висновку лікаря психіатра.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 8 грудня 2021 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_3 скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Так вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, в силу ст. 76 КК України.

ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин.

Так, 23 січня 2021 року, приблизно о 07:35 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним тролейбусом «ПМЗ» інвентарний номер №1529, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Березинській зі сторони вул. Калинової в напрямку вул. Миколи Міхновського. Під час руху, ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг із другорядної дороги вул. Березинської, на якій встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Донецьке Шосе у м. Дніпро справа наліво по ходу його руху, виїхав на вказане перехрестя, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307».

Внаслідок дорожньо-транспортної події водію ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у лівій тім`яно-скроневій області, садна лівої вушної раковини, забійної рани лівого кута роту з переходом на шкіру та слизову оболонку лівої щоки, забійної рани в підщелепній області по центру з переходом ліворуч, синця на нижній повіці правого ока з переходом вниз на проекцію правої гайморової пазухи та частково на праву спинку носа, синця в проекції гребня лівої клубової кістки з переходом в поперекову область, двох синців та саден на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, закритої травми лівої нижньої кінцівки: закритого уламкового перелому виростків лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків та явищами гемартрозу лівого колінного суглобу, синців та саден лівої нижньої кінцівки (на зовнішній поверхні лівого стегна від верхньої до нижньої третини з частковим переходом на колінний суглоб, на передній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, а також вгору на стегно та вниз на гомілку, на зовнішній поверхні лівої гомілки від верхньої до нижньої третини), що згідно висновку експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

У відповідності до копії довідки до акта медико-соціальної експертної комісії №797705 серії 12 ААВ, (огляд інваліда повторно) позивач з 1 серпня 2022 року має ІІІ групу інвалідності.

Розмір завданої матеріальної шкоду в розмірі 11 388, 07 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, в тому числі виписками з медичної карти амбулаторного хворого та копій чеків (на придбання ліків та медичних виробів).

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (ч. 6 ст. 82 ЦПК, у новій редакції) при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У роз`ясненнях, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд погоджується з тим, що позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу отриманих тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після вказаної ДТП позивач отримав ІІІ групу інвалідності. З моменту настання ДТП відповідачем не було вчинено жодних дій щодо відшкодування матеріальної шкоди з лікування позивача, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, погіршення фізичного самопочуття, а також того, що в момент ДТП позивач переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, змушений був пристосовуватись до негативних умов існування.

Виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення сум у повному обсязі, а саме матеріальної та моральної шкоди.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 22, 1166-1167, 1193 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, буд. 119-А, ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11 388, 07 грн. (одинадцять тисяч триста вісімдесят вісім гривень 07 коп.) та моральну шкоду в розмірі 200 000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.)

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 24 серпня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін