КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3078/22
УХВАЛА

21.09.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про заборону примусового стягнення,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2022 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , в якій просить суд заборонити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» або іншій юридичній чи фізичній особі, якій були/будуть передані права вимоги за кредитним договором №000 від 04 квітня 2006 року вчиняти дії з позасудового стягнення за кредитним договором.

При зверненні до суду з позовною заявою щодо визначення підсудності позивач посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Вирішуючи питання про підсудність даної справи, суддя дійшов висновку, що на позовні вимоги ОСОБА_1 положення Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються, а тому правила альтернативної підсудності, відповідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України, не можуть застосуватися до даних правовідносин.

Перелік прав cпоживачів закріплений нормами діючого законодавства України, в тому числі статтею 4 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, суддя зазначає, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язку найманого працівника.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Суб`єктами правовідносин споживчого кредитування є споживач послуг з надання кредиту та банк.

Таким чином, суддя вказує, що Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини, які виникли з кредитного договору між кредитодавцем та позичальником.

Разом з тим, позивачем не заявлено в своєму позові жодної вимоги про захист його права як споживача товарів, робіт або послуг, предметом спору у даній справі є заборона Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» або іншій юридичній чи фізичній особі, якій були/будуть передані права вимоги за кредитним договором №000 від 04 квітня 2006 року, вчиняти дії з позасудового стягнення за кредитним договором, який було укладено між ОСОБА_2 , який є третьою особою у справі, та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», який є відповідачем.

Позивач - ОСОБА_3 є поручителем за кредитним договором №000 від 04 квітня 2006 року, однак Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, які виникають з договору поруки.

Таким чином, вказана справа підлягає направленню за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням відповідача - Акціонерного товариства «УкрСиббанк» є м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, що територіально відноситься доПодільського району м. Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо , зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що місцезнаходженням відповідача - Акціонерного товариства «УкрСиббанк» є м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, що територіально відноситься доПодільського районного суду міста Києва, суддя, дослідивши і оцінивши обставини справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою всебічного, об`єктивного розгляду справи, а також з метою дотримання правил підсудності та керуючись ч. 2 ст. 27 ЦПК України, прийшов до висновку про передачу справи за підсудністю та направлення даної цивільної справи до Подільського районного суду міста Києва (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива 21).

Керуючись ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 30, п.1 ч.1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про заборону примусового стягнення направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Подільського районного суду міста Києва (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива 21).

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Суддя Петренко В. С.