Справа № 496/3976/22
Провадження № 2/496/1471/22
У Х В А Л А

20 вересня 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрєєва М.Ю. про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов зазначений цивільний позов, ухвалою суду від 19.09.2022 року було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представником позивача також було подано заяву про забезпечення позову в якій він просить накласти арешт на майно, що зареєстровано за відповідачем, а саме житловий будинок, земельна ділянка та автомобіль.

За наявними у позивача відомостями, з метою уникнення виконання рішення суду, відповідач може відчужити належне йому майно. Одним із доказів є наявність довіреності виданої 20.06.2019 року від іменні ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , якою відповідач уповноважую третю особу здійснювати дії юридичного характеру по відношенню до автомобіля марки SEAT, модель LEON, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип - загальний легковий хетчбек - В.

Зазначає, що враховуючи предмет спору, спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним із заявленими вимогами, а доводи викладені в заяві, свідчать про реальну загрозу невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Не забезпечення позовних вимог призведе до погіршення стану позивача та позбавить його можливості задовольнити свої потреби у разі відчуження відповідачем належної йому частки нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить здійснити розподіл майна подружжя.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_2 , згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 24.08.2022 року автомобіль марки SEAT, модель LEON, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип - загальний легковий хетчбек В 01.09.2015 року був перереєстрованим на ОСОБА_2 , та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 260854 земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0105 належить ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що на теперішній час невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Суд також зазначає, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Від так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові. Підстави пошкодження майна в наслідок арешту, втрата його вартості залишається межах підконтрольних відповідачу.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок за АДРЕСА_1 , загальною площею 246,00 кв.м. заборонивши його відчуження у будь який спосіб;

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0105, загальною площею 0,080 гектарів заборонивши ії відчуження у будь який спосіб;

Накласти арешт на автомобіль марки SEAT, модель LEON, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип - загальний легковий хетчбек - В заборонивши його відчуження у будь який спосіб.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя В.М. Буран