У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 752/21612/21

Провадження: № 22-ц/824/8664/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Управляюча компанія «Венеція» (до зміни назви - Товариства з обмеженою відповідальністю«Ліко-Житлосервіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання підземної автостоянки,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» (після зміни назви - ТОВ «Управляюча компанія «Венеція») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року є власником машиномісяця № НОМЕР_1 в підземному паркінгу АДРЕСА_1 . 30 грудня 2014 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та відповідачем укладено договір № Л-15 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. З моменту укладення договору про участь у витратах відповідач користується послугами, проте, в порушення договірних умов не оплачував надані послуги в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань у відповідності до договору, за відповідачем утворилася заборгованість за період з лютого 2019 року по липень 2021 року у розмірі 21 640,48 грн. За наведених обставин, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 21 640,48 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 687,29 грн., 3% річних у розмірі 671,64 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року позов ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про стягнення заборгованості за утримання підземної автостоянки задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ліко-Житлосервіс» 21640,48 грн. суми заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ліко-Житлосервіс» 1687,29 грн. інфляційних втрат, 671,64 грн. 3% річних та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

04 серпня 2022 року адвокат Безродний А.Ю. в інтересах ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» та ОСОБА_1 подали до суду заяву про затвердження мирової угоди, укладеної між ними у зв`язку із вирішенням ними питання щодо стягнення заборгованості за надання послуг з утримання підземної автостоянки.

Перевіривши доводи спільної заяви адвоката Безродного А.Ю. в інтересах ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, дослідивши мирову угоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її затвердження.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (частини перша-четверта статті 207 ЦПК України).

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (стаття 208 ЦПК України).

У справі, що переглядається, предметом позову є стягнення заборгованості за договором про утримання підземної автостоянки, а також 3 % річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до умов мирової угоди від 01 серпня 2022 року у справі № 752/21612/21 на підставі статті 373 ЦПК України сторони домовились врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, згідно якої:

1. Відповідач ОСОБА_1 в якості погашення заборгованості з відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за договором № Л-15 від 30.12.2014 року 29.07.2021 року сплатив на користь позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» 10 664 грн, та 01.08.2022 року - 6000 грн, а тому сторони дійшли згоди, що позивач ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» відмовляється від своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за договором № Л-15 від 30.12.2014 року за період з лютого 2019 року по липень 2021 року у розмірі 21 640,48 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 687,29 грн, 3 % річних у розмірі 671,64 грн.

2. Витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви покладаються на позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» та відповідачем ОСОБА_1 не відшкодовуються.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» не відшкодовуються.

4. Сторони відмовляються від відшкодування витрат на професійну правову допомогу у справі № 752/21612/21.

5. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не будуть, і, не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі, держави.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору між сторонами щодо стягнення заборгованості та відповідає вимогам статті 207 ЦПК України.

Сторони усвідомлюють наслідки затвердження мирової угоди.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди, укладеної між ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» та відповідачем ОСОБА_1 , визнання нечинним рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 207, 373, 374 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката Безродного Андрія Юрійовича в інтересахТовариства з обмеженою відповідальністю«Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція»до ОСОБА_2 , у такій редакції:

«1. Відповідач ОСОБА_1 в якості погашення заборгованості з відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за договором № Л-15 від 30.12.2014 року 29.07.2021 року сплатив на користь позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» 10 664 грн, а 01.08.2022 року - 6000 грн, а тому сторони дійшли згоди, що позивач ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» відмовляється від своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за договором № Л-15 від 30.12.2014 року за період з лютого 2019 року по липень 2021 року у розмірі 21 640,48 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 687,29 грн, 3 % річних у розмірі 671,64 грн.

2. Витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви покладаються на позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» та відповідачем ОСОБА_1 не відшкодовуються.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» не відшкодовуються.

4. Сторони відмовляються від відшкодування витрт на професійну правову допомогу у справі № 752/21612/21.

5. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не будуть, і, не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі, держави».

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року визнати нечинним.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура