Справа № 226/797/22

Справа № 226/797/22
Провадження № 2/226/410/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» (далі за текстом ПРАТ «ШУ «Покровське») про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, в обґрунтування якого вказав, що він з 12.09.2005 по 12.01.2020 ТА з 15.01.2020 по 16.01.2021 перебував у трудових стосунках з відповідачем, працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Під час роботи на підприємстві через важку працю та впливу пилу фіброгенної дії в нього виникло хронічне професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; пневмоконіоз (q/q, 1/1, рі), ЛН I-II ст., про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння) від 12.11.2021. У зв`язку з отриманими захворюваннями він багаторазово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК з 03.12.2021 йому безстроково встановлена третя група інвалідності. Внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він, працюючи в шахті, став інвалідом, втратив свою працездатність, внаслідок чого в нього знизилася життєва активність, він відчуває систематичне нездужання та послаблення організму, переживання з приводу того, що вже ніколи не повернеться до роботи, бо його хвороби невиліковні, що не може повноцінно виконувати в сім`ї роль голови та помічника, адже він постійно відчуває біль в спині, в правій нозі, яка німіє і заважає йому довго перебувати за кермом автомобілю, внаслідок чого він змушений постійно виходити з машини, щоб постояти. Коли він довго йде або підіймається на п`ятий поверх, в нього починається сильна задишка. Його життєдіяльність стала дуже обмежена по зрівнянню з тим станом здоров`я, що він мав до набуття інвалідності. Оскільки підприємство не забезпечило йому безпечних та нешкідливих умов праці, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування заподіяної йому внаслідок професійного захворювання шкоди 100000 грн.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ПрАТ«ШУ «Покровське» Єгорова О.Ю.до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, на адресу суду спрямувала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позивач перебував у трудових стосунках з ПРАТ «ШУ «Покровське» з 12.09.2005 по 12.01.2020, з 15.01.2020 по 16.01.2021, тобто лише п`ять років і три місяці. Внаслідок отриманого професійне захворювання позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності. При укладанні трудового договору від позивача не приховувались тяжкі і шкідливі умови його праці, які позивач прийняв, усвідомлюючи можливість ушкодження свого здоров`я. Позивач умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію шахти про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. Звільнився він не за станом здоров`я. Позивач не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Протиправних дій стосовно позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Третя група позивача не позбавляє його навчатися та провадити різні види трудової діяльності. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно із ухвалою судді від 02.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових стосунках з ПРАТ «ШУ «Покровське», працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Згідно із наказом № 83 кз від 27.01.2021 позивач 16.01.2021 був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, після звільнення з підприємства відповідача відомості про роботу відсутні, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.12-17).

ОСОБА_1 з 03.10.2016 по 13.10.2016, з 14.10.2016 по 25.10.2016, з 17.04.2017 по 28.04.2017, з 11.09.2017 по 26.09.2017, з 05.02.2018 по 16.02.2018, з 14.05.2018 по 25.05.2018, з 12.11.2018 по 27.11.2018, з 08.04.2019 по 23.04.2019, з 02.09.2019 по 17.09.2019, 09.12.2019 по 25.12.2019, з 16.03.2020 по 31.03.2020, з 31.08.2020 по 14.09.2020, з 19.10.2020 по 27.10.2020, з 28.10.2020 по 05.11.2020, з 06.11.2020 по 25.11.2020, з 26.11.2020 по 04.12.2020, з 05.12.2020 по 17.12.2020, з 18.12.2020 по 16.01.2021, з 15.03.2021 по 30.03.2021, з 17.09.2021 по 28.09.2021, з 04.10.2021 по 19.10.2021 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у КНП «Покровська центральна міська лікарня» з діагнозами: хронічний бронхіт, хронічна вертеброгенна правобічна люмбоішалгія, хронічний попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико динамічної функції хребта, пневмоконіоз, що підтверджується виписками з медичних карт позивача, в яких зафіксовані скарги позивача на сухий кашель, задишку, слабкість, пітливість, серцебиття, головний біль, біль в попереково-крижаному відділі хребта, що іррадіює в праву ногу, її оніміння, скутість, ускладнення при нахилах, у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано спостереження у профпатолога, пульмонолога, невролога, санаторно-курортне лікування, огляд у клініці професійних захворювань (а.с.23-31).

ОСОБА_1 у зв`язку з вказаними хворобами пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» з 27.10.2021 по 11.11.2021 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 1106) (а.с.33).

Згідно з медичним висновком Лікарсько-експертної комісії (ЛЕК) Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 04.11.2021 № 7312 у ОСОБА_1 виявлені: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; пневмоконіоз (q/q, 1/1, рі), ЛН I-II ст Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація про умови праці, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, вимушена робоча поза), параметри яких перевищували допустимі величини, дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК, стаж в шкідливих умовах праці 21 рік 10 місяців. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, несприятливого мікроклімату, дії токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження (а.с.32).

За результатами розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань, що вперше встановлені у позивача ОСОБА_1 , а саме: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч у стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; пневмоконіоз (q/q, 1/1. рі), ЛН I-II ст. (першого-другого ступеня), 12.11.2021 на підприємстві відповідача складено акт за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (а.с.18-22).

У п.12 акту зафіксовано, що за професією ОСОБА_1 має стаж роботи 27 років 10 місяців 09 днів, з яких 22 роки 07 місяць 14 днів в умовах впливу шкідливих факторів у ПРАТ «ШУ «Покровське» (а.с. 19).

У п.17, п.18 цього акту зазначено, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії, параметри та концентрації яких перевищували допустимі норми фізичних навантажень, вимушеної робочої пози, нахилів корпусу, виробничого шуму та пилу.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 08.12.2021 та виписки з акту огляду МСЕК від 08.12.2021 позивачу у зв`язку з професійним захворюванням вперше встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності, з них: 40 % внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 20 % внаслідок пневмоконіозу, 5 % внаслідок виробничої травми від 05.02.2003 (повторно) та третя група інвалідності безстроково, з рекомендаціями санаторно-курортного та медикаментозного лікування, спостереження у невролога, терапевта, носіння корсету (а.с.10, 34а).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року.

Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Також 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про обов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

Частина 8 ст.36 цього Закону передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.

Пункт 1 ч.2 ст.10 цього Закону передбачає обов`язок страховика - Фонду соціального страхування України виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим законом.

За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 08.12.2021.

Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то в разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці, які стали причиною професійного захворювання позивача, встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 .

Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним професійного захворювання, а висновок МСЭК від 08.12.2021 підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Тому суд не приймає доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 тривалий час проходив лікування через захворювання, які визначено професійними. В медичних документах його хвороб зафіксовано скарги на загальну слабкість, переважно сухий кашель, задуху, на біль у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією праву ногу, оніміння та судоми в правій нозі тощо.

Отримані позивачем захворювання вимагають від нього продовження лікування, спостереження у лікарів, обмежили виконання фізичної роботи, тобто через больові відчуття та незручності погіршили якість його життєдіяльності і як наслідок порушили його нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання відповідача на обов`язковість, як доказу, висновку МСЕК щодо встановлення факту спричинення позивачеві моральної шкоди безпідставне і не відповідає вимогам законодавства; позивачем надано достатньо доказів, за якими можна судити про наявність фізичних або психічних страждань. Крім того, у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Позивач на момент розслідування причини виникнення професійного захворювання не працював на шахті, однак, передумовою виникнення професійних захворювань позивача стала довготривала праця в вугільному підприємстві (понад 22 роки) в несприятливих умовах. До того ж у зв`язку з загостреннями хронічних хвороб позивач перед звільненням перебував на лікарняному. Роз`яснення умов праці і можливості їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків.

Враховуючи час роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, які призвели до захворювання, характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров`я, розмір і безстроковий характер стійкої втрати професійної працездатності, істотність вимушеності змін у життєвих стосунках потерпілого, який у віці 44 років втратив 60% своєї працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, тобто отримане ним ушкодження здоров`я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 38000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування цих змін, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Беручи до уваги наведене, сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6500 грн 00 коп., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 38000 грн 00 коп. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6500 х 4 = 26000 грн 00 коп.).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 377 грн 00 коп.

На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.2, 5, 6, 12, 13, 259, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» (місцезнаходження: 85300, Донецька область, м.Покровськ, площа Шибанкова, б.1А, ) про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої хронічним професійним захворюванням, 38000 (тридцять вісім тисяч) грн 00 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на користь держави судовий збір в сумі 377 (триста сімдесят сім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.Є.Редько