ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Казьонного Руслана В`ячеславовича

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року, ухвалене суддею Новіченко Н.В, повний текст складено - 07 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві України про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у провадженні СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС перебуває кримінальне провадження № 0000004 від 15.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. У рамках вказаного провадження на підставі ухвали слідчого судді Іванова В.В. Приморського районного суду м. Одеса від 28.05.2020 року у справі № 522/8389/20 04.06.2020 року було проведено обшук в орендованому ОСОБА_1 банківському сейфі № НОМЕР_1 у Відділенні №15 ПАТ «Банк Восток» (м. Харків), за результатами проведення якого було вилучено грошові кошти, що знаходилися в даному сейфі, а саме: 5 000,00 євро, 30 000,00 доларів США, 2 070,00 російських рублів, 4 799,00 доларів США, 355 євро, 381 долар США, монети 1 євро та 40 євроцентів. У подальшому ОСОБА_1 , вважаючи таке вилучення грошових коштів незаконним, зверталася до органу досудового розслідування із заявами про повернення тимчасово вилученого майна. Разом з тим, як вже зазначалося, вилучені грошові кошти у розумінні положень чинного законодавства України, є тимчасово вилученим майном. На наведену заяву надійшла відповідь слідчого слідчої групи - старшого слідчого з ОВС СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС України Топоровського Віталія, з якої вбачається, що на даний час вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднані до матеріалів досудового розслідування №0000004 від 15.01.2020 року, а тому, нібито, відсутні правові підстави для їх повернення. Натомість, Офісом Генерального прокурора було надіслано судді Одеського апеляційного суду Мандрику В.О. пояснення у справі № 522/8389/20 за апеляційною скаргою ТОВ «Дорстрой монтаж Київ» на ухвалу слідчого судді від 26.06.2020 року про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Дорстрой монтаж Київ» у вказаному кримінальному провадженні. Згідно даних пояснень вбачається, що прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДФС України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора Яцким Р., що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000004 від 15.01.2020 року, 29.07.2020 року винесено постанову про скасування постанови про визнання речовими доказами, в тому числі і визнаних слідчим речовими доказами грошові кошти у сумі 35 180 доларів США, 2 070 російських рублів, 5 355 євро та монети номіналом 1 євро (1 шт.), 20 євро центів (2 шт.), 5 євро центів (1 шт.), 1 євро цент (1 шт.), які зберігалися у банківському сейфі, оформленому на ОСОБА_1 , а орган досудового розслідування зобов`язано повернути їх законним володільцям. З наведеного вбачається наявність правових підстав для повернення, вилучених у позивача коштів, та протиправність бездіяльності органу досудового розслідування щодо невиконання таких приписів процесуального керівництва. Оскільки арешт на дані грошові кошти не накладався, це стало підставою звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна та зобов`язання слідчого повернути грошові кошти власнику. За результатом судового розгляду вказаної скарги судом була постановлена ухвала про задоволення скарги. Проте, на час звернення до суду грошові кошти позивачу не повернуті. Крім того зазначала, що у зв`язку із незаконними тривалими діями відповідача, як полягають у неповерненні безпідставно вилучених грошових коштів, що тривають і по теперішній час, ОСОБА_1 перенесла стресову ситуацію, пов`язану з протиправним відібранням належних їй грошових коштів та неправомірною бездіяльністю службових осіб правоохоронних органів, яка полягає у їх не поверненні.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн. - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем у цій справі не доведено факту неправомірної поведінки відповідачів, не надано доказів про наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення для покладання на відповідачів відповідальності щодо відшкодування завданої їй шкоди. Сам по собі факт прийняття слідчим суддею ухвали від 17.08.2020 року, якою задоволено скаргу адвоката Жорника В.І. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В., та зобов`язано повернути ОСОБА_1 належне їй тимчасово вилучене майно, не є доказом заподіяння моральної шкоди позивачу. Оскарження особою до суду дій чи бездіяльності органу досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Таким чином, сам факт винесення зазначеної вище ухвали слідчим суддею, свідчать про реалізацію передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає позивачка. Права та інтереси позивача були поновлені ухвалою слідчого судді. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано до суду жодного доказу, який би підтверджував факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, чому саме в 300 000,00 грн. оцінює заподіяну шкоду та з чого при цьому виходить. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували порушення нормальних умов та звичок, життєвих зв`язків, страждань позивачки. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої чи їх бездіяльність і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Вилучені у позивача грошові кошти були їй повернуті. Отже, оскільки позивачем не доведено факту неправомірної поведінки відповідачів, а також факту наявності моральної шкоди, спричиненої їх рішеннями, діями або бездіяльністю, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Казьонний Р.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що як на підставу своїх вимог позивач посилалася на те, що процесуальним керівником по кримінальному провадженню була винесена постанова про скасування постанови про визнання речовими доказами, в тому числі і грошових коштів, що вкотре підтверджує правовий статус цих коштів як тимчасово вилученого майна. При цьому, КПК України чітко регламентує порядок накладення арешту на тимчасово вилучене майно та необхідність його повернення власнику у випадку відсутності такого арешту. Як вбачається з матеріалів справи, арешт на грошові кошти накладено не було, постанову про визнання їх речовими доказами скасовано, а отже обов`язок по їх поверненню виник у органу досудового розслідування щонайменше 29.07.2020 року, в момент припинення їх правового статусу як речового доказу, проте їх так і не було повернуто на момент звернення до суду з даним позовом. Тобто, позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції неодноразово зазначалося та це підтверджується матеріалами справи, що бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення вилучених грошових коштів позивачу є протиправною. Зазначає, що будучи достеменно обізнаним, що вилучені грошові кошти є тимчасово вилученим майном, на яке не було накладено арешт, а згодом винесення процесуальним керівником по кримінальному провадженню про скасування постанови про визнання таких грошей речовими доказами із зобов`язанням в цьому рішенні повернути кошти власнику, орган досудового розслідування мав визначений КПК України обов`язок повернути грошові кошти власнику негайно, зокрема з моменту скасування вказаної постанови процесуальним керівником ще 29.07.2020 року і за наявності такого обов`язку і реальної можливості їх повернути протиправно безпідставно продовжував утримувати ці кошти. Більше того, вважає, що в даному випадку має місце невиконання вказівок процесуального керівника, що додатково підтверджує протиправність бездіяльності відповідача, яка полягала у неповерненні вилучених грошових коштів позивачу. Зазначає, що з моменту вилучення вказаних грошових коштів і до моменту їх повернення вже після відкриття провадження у даній цивільній справі, ОСОБА_1 відчувала сильне душевне хвилювання, оскільки протиправно була позбавлена можливості користуватися істотними грошовими коштами, внаслідок чого змінився і уклад життя, позивачка повинна була зменшити свої витрати, до яких вона звикла у повсякденному житті, зокрема не могла планувати відпочинок. Участь у виснажливих процесах та заходах, разом із відчуттям хвилювання через неможливість розпоряджатися грошовими коштами, безумовно спричинило ОСОБА_1 моральну шкоду. Таким чином, вважає, що позивачем доведено, що внаслідок незаконної бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягала у неповерненні незаконно утриманих грошових коштів та проведення виснажливих слідчих (розшукових) дій щодо позивачки, їй завдано моральну шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року витребувано дану цивільну справу з Московського районного суду м. Харкова (т.1 а.с. 223).

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 05.08.2021 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду Харківським апеляційним судом на 01.02.2022 року (т.1 а.с. 236,240).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 27.07.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.08.2022 року призначена до розгляду на 05.09.2022 року (т.2 а.с. 6).

У судове засідання до апеляційного суду вдруге не з`явилися учасники справи. Представник ОСОБА_1 - адвокат Казьонний Р.В. 21.09.2022 року подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідачі Слідче управління Фінансових розслідувань Офісу Великих платників податків ДФС України, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, які є юридичними особами, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 09.09.2022 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами 12.08.2021 року отримано копія ухвали Харківського апеляційного суду від 05.08.2021 року про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 241, 243), тобто відповідача обізнані про перебування даної цивільної справи у провадженні апеляційного суду, мали достатньо процесуального часу для визначення позиції по справі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року (справа №522/8389/20) задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС5-го ВРКП СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. про надання дозволу на проведення обшуку, надано дозвіл на проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів, оформлених на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що знаходяться у відділенні № 15 ПАТ «Банк Восток» за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 56, з метою відшукання і вилучення податкової, первинної, бухгалтерської та іншої документації стосовно фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ» із ТОВ «Боядера Компані», ТОВ «Сантос Холд», ТОВ «Релайн Інвест», ТОВ «Дорстрой Монтаж», ТОВ «Агро Пульс Сервіс», ТОВ «Промислові Компоненти», ФОП « ОСОБА_2 », ТОВ «Пожежно-технічне обладнання «Талан» , ТОВ «Агроеко-Інвест», ТОВ «Глобал Торг Фінанс», ТОВ «Трайфорд Гранд», ТОВ «БЦ Інвест», ТОВ «Сталь-Техно-Стройпостач», ТОВ «Марго Трейд», а саме: договорів, контрактів, додаткових угод, виконаних робіт, актів прийому-передачі, специфікації, довіреності на отримання ТМЦ (послуги), видаткові та податкові накладні, рахунки-фактур, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, акти виконаних робіт КБ (наданих послуг) з усіма додатками, довідки про вартість виконаних робіт КБ 3 (наданих послуг), звіти про надання послуги з усіма додатками, товарно-транспортні документи, актів звірок, виписки банку, платіжні доручення, документи листування, необлікованих готівкових коштів, чорнових записів, печаток підприємств, зошитів, блокнотів, журналів, електронних носіїв інформації (у тому числі комп`ютерної техніки, мобільної техніки, флеш-карток, CD-дисків, жорстких дисків тощо), печаток, штампів, блокнотів, документів, які використовувалися з метою мінімізації податкових зобов`язань, які мають значення для встановлення істини у провадженні, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (т.1 а.с. 27-31).

Офіс Генерального прокурора листом повідомив Одеський апеляційний суд, що в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ» в особі директора Туніка А.В., головного бухгалтера ОСОБА_6 , надаючи послуги з ремонту, технічного обслуговування дорожньої інфраструктури та супутніх послуг ремонту, технічного обслуговування ряду юридичних осіб, в тому числі ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», що перебуває на податковому обліку у Офісі великих платників податків ДФС, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами протягом 2016-2019 років ухилились від оплати податків в особливо великих розмірах на загальну суму близько 30 млн. грн. Протиправна діяльність та пов`язаність вказаних осіб між собою підтверджується проведеними на підставі доручень працівниками СБУ комплексними негласними слідчими (розшуковими діями), дозвіл на проведення яких був наданий відповідним судом. 28.05.2020 року за відповідними клопотаннями слідчого, погодженими із процесуальним керівником, Приморським районним судом м. Одеса надано відповідні дозволи на проведення обшуків ряду нежитлових та житлових приміщень фігурантів кримінального провадження, за результатами чого відшукано та вилучено первинні фінансово-господарські документи, печатки підконтрольних підприємств, документи про надання фінансової допомоги, грошові чеки на видачу готівки, банківські картки, чорнові записи, що в сукупності підтверджують незаконну діяльність, пов`язану із проведенням безтоварних господарських операцій та подальшим переведенням в готівку. Крім того, 04.06.2020 року на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року (справа №522/8389/20), якою надано дозвіл на вилучення готівкових коштів, проведено обшук індивідуальних банківських сейфів, оформлених на ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 , що знаходилась у відділенні № 15 ПАТ «Банк Восток» за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 56. За результатами проведеного обшуку індивідуального банківського сейфу, оформленого на ОСОБА_3 , відшукано та вилучено грошові кошти у сумі 370 000 доларів США та 225 000 євро. За результатами проведеного обшуку індивідуального банківського сейфу, оформленого на ОСОБА_10 , відшукано та вилучено 35 180 доларів США, 2 070 російських рублів, 5 355 євро та монети номіналом 1 євро (1 шт.), 20 євроцентів (2 шт.), 5 євро центів (1 шт.), 1 євро цент (1 шт.). Поряд з цим, 26.06.2020 року за відповідним клопотанням слідчого, погодженим із процесуальним керівником, Приморським районним судом м. Одеси з метою відшкодування державі збитків накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ», що відкриті у АТ «Банк Кредит Дніпро» на суму, що не перевищує 30 млн., за результатами виконання якої накладено арешт на суму 14 000 євро. В ході досудового розслідування отримано акт податкової перевірки № 2403/20-40-14-03-06/38238694 від 12.07.2019 року щодо ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ», згідно з яким службові особи підприємства ухилились від сплати податку на прибуток у суму 5 613 854 грн. та податку на додану вартість у сумі 6 320 177 грн., всього на загальну суму 11 934 031 грн. На підставі висновків зазначеного акту перевірки працівниками ГУ ДПС у Харківській області відносно ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ» 14.08.2019 року прийняті податкові повідомлення - рішення №3. За результатами розгляду скарги, поданої службовими особами ТОВ «Дорстрой монтаж Київ» у порядку ст. 56 Податкового кодексу України, ДПС України прийняте рішення від 25.10.2019 року № 6955/99-00-08-05-01, яким скаргу частково задоволено, а податкові повідомлення - рішення № 3 та № від 14.08.2019 року частково скасовані. У подальшому ГУ ДПС у Харківській області, з урахуванням рішення ДПС України за результатами розгляду скарги ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ», прийняті податкові повідомлення - рішення із штрафними санкціями: від 31.10.2019 року № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 250 013, 75 грн.; від 31.10.2019 року № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 787 792,50 грн., загальна сума по ППР становить 5 296 805 грн. Відтак, процесуальним керівником 29.07.2020 року винесено постанову про скасування постанови про визнання речовими доказами, якою слідчим визнано речовим доказом грошові кошти у сумі 370 000 доларів США та 225 000 євро, що зберігались у банківському сейфі, оформленому на ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 35 180 доларів США, 2 070 російських рублів, 5 355 євро та монети номіналом 1 євро (1 шт.), 20 євро центів (2 шт.), 5 євро центів (1 шт.), 1 євро цент (1шт.), що зберігались у банківському сейфі, оформленому на ОСОБА_1 , а орган досудового розслідування зобов`язано повернути їх законним володільцям. З огляду на викладене, на даний час з метою забезпечення відшукування збитків, завданих державі, є необхідність в арешті грошових коштів у безготівковій формі на суму, що не перевищує 5 296 805 грн., які знаходяться на рахунках ТОВ «Дорстрой Монтаж Київ», відкритих у АТ «Банк Кредит Дніпро» із забороною розпоряджатися вказаними грошовими коштами (т.1 а.с. 32-34).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року задоволено скаргу адвоката Жорника В.І. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В., яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000004 від 15.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Зобов`язано слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000004 повернути ОСОБА_1 належне їй тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти, вилучені у банківському сейфі № НОМЕР_1 Відділенні №15 ПАТ «Банк Восток» (м. Харків) відкритому на ім`я ОСОБА_1 в рамках проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса по справі №522/8389/20 від 28.05.2020 року, а саме: 5 000 (п`ять тисяч) євро, 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 2 070 (дві тисячі сімдесят) російських рублів, 4 799 (чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) доларів США, 355 (триста п`ятдесят п`ять) євро, 381 (триста вісімдесят один) долар США, монети 1 євро та 40 євроцентів (т.1 а.с. 36-40).

Офіс Генерального прокурора листом від 16.03.2021 року № 10/1/1-8563-20 повідомив адвоката Жорника В.І. про те, що Офісом Генерального прокурора розглянуто його звернення в інтересах ОСОБА_11 та ОСОБА_1 про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 16.01.2021 року та з інших питань. Повідомлено, що начальником 6-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Замятіним А.В. 26.02.2021 року винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Отримати майно, вилучене під час проведення обшуків у кримінальному провадженні, та дозвіл на відшукання якого було прямо надано ухвалою слідчого судді, позивач може, звернувшись до слідчого управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г (т.1 а.с. 143).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення моральної шкоди, заданої незаконними діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, а саме не поверненням вилучених грошових коштів.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: 1) у випадку незаконного засудження, 2) незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, 3) незаконного застосування запобіжного заходу, 4) незаконного затримання, 5) незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті: така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що у відповідності до вимог статті 1174 ЦК України, для відшкодування шкоди особі з вказаних правових підстав, обов`язковою умовою є заподіяння особі шкоди саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Разом з тим, відмовляючи у відшкодуванні майнової шкоди, суд першої інстанції послався на те, факт наявності певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої чи їх бездіяльність і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Вилучені у позивача грошові кошти були їй повернуті.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає дослідженим доказам та вимогам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п.3 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року задоволено скаргу адвоката Жорника В.І. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В., яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000004 від 15.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Зобов`язано слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000004 повернути ОСОБА_1 належне їй тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти, вилучені у банківському сейфі № НОМЕР_1 Відділенні №15 ПАТ «Банк Восток» (м. Харків) відкритому на ім`я ОСОБА_1 в рамках проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса по справі №522/8389/20 від 28.05.2020 року, а саме: 5 000 (п`ять тисяч) євро, 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 2 070 (дві тисячі сімдесят) російських рублів, 4 799 (чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) доларів США, 355 (триста п`ятдесят п`ять) євро, 381 (триста вісімдесят один) долар США,монети 1 євро та 40 євроцентів.

Вказаною ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили, встановлено, що орган досудового розслідування з клопотанням про арешт, вилученого 04.06.2020 року в ході проведення обшуку орендованого ОСОБА_1 банківського сейфу НОМЕР_1 у Відділенні № 15 ПАТ «Банк Восток» майна, в рамках кримінального провадження №0000004 не звертався. При цьому, доказів того, що на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 28.05.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку прямо надано дозвіл на виявлення та вилучення вищевказаного майна, слідчому судді не надано та слідчим у судовому засіданні не доведено. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що майно, вилучене 04.06.2020 в ході проведення обшуку орендованого ОСОБА_1 банківського сейфу НОМЕР_1 у Відділенні № 15 ПАТ «Банк Восток» (м. Харків), має статус тимчасово вилученого майна. При цьому дане майно на час розгляду скарги його володільцю ОСОБА_1 не повернуто, що прямо вказує про безпідставність утримання такого майна, яке в силу положень ст. 169 КПК України підлягає негайному поверненню ОСОБА_1 .

Таким чином, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року у справі № 761/18385/20 встановлено бездіяльність слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. з повернення грошових коштів ОСОБА_1 .

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність доказів бездіяльності слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. щодо повернення вилучених грошових коштів у кримінальному провадженні № №0000004 від 15.01.2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, що необхідною умовою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є доведення позивачем факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин щодо заподіяння їй моральної шкоди, факт завдання їй моральної шкоди позивачем не доведено.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як встановлено вище, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року у справі № 761/18385/20 встановлено, що у слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків виник обов`язок повернути грошові кошти ОСОБА_1 , проте він ухиляється від виконання цього процесуального обов`язку й така бездіяльність суперечить п.3 ч.1 ст. 169 КПК України.

Отже, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2020 року встановлено бездіяльність слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків у кримінальному провадженні №0000004 від 15.01.2020 року з неповернення грошових коштів ОСОБА_1 . Скаргу адвоката Жорника В.І. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, що полягає в ухиленні від повернення тимчасово вилученого майна - задоволено. Зобов`язано слідчого з ОВС п`ятого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС Януковича І.В. або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000004 повернути ОСОБА_1 належне їй тимчасово вилучене майно, а саме: - грошові кошти, вилучені у банківському сейфі № НОМЕР_1 у Відділенні № 15 ПАТ «Банк Восток» (м. Харків) відкритому на ім`я ОСОБА_1 в рамках проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса по справі № 522/8389/20 від 28.05.2020 року, а саме: 5000 (п`ять тисяч) євро, 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, 2 070 (дві тисячі сімдесят) російських рублів, 4 799 (чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) доларів США, 355 (триста п`ятдесят п`ять) євро, 381 (триста вісімдесят один) долар США, монети 1 євро та 40 євроцентів.

Згідно заперечень відповідача Офісу великих платників податків ДФС, вказані грошові кошти були готівкою повернуті ОСОБА_1 у повному обсязі 30.11.2020 року, тобто після відкриття провадження у даній справі.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту завдання ОСОБА_1 моральної шкоди є помилковим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер, інтенсивність, тривалості фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, витрачений час та кошти на відновлення порушених прав, тривалість кримінального провадження № №0000004 та період неповернення їй вилучених грошових коштів. З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що принципам розумності, справедливості, пропорційності буде відповідати розмір моральної шкоди 5 000,00 грн.

Також колегією суддів враховується, що рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що моральна шкода, завдана позивачу незаконними діями службової особи Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України відшкодовується за рахунок Держави Україна шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Держави Україна шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в судах усіх інстанцій.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, з врахуванням принципу пропорційності задоволення позовних вимог, з Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі по 63,75 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Казьонного Руслана В`ячеславовича - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі по 63,75 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов