ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 707/897/21
Провадження № 22-ц/821/1004/22
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

представник позивача Капля Юлія Сергіївна (за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 07 червня 2021 року справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що 13 січня 2020 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ150189, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Відповідно до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

27 травня 2020 року в м. Черкаси по вул. Чехова, 43, відбулась страхова подія за участю транспортного засобу «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_2 », а саме внаслідок падіння залишеного поряд мотоциклу «Мінськ 125», державний номерний знак « НОМЕР_3 » було пошкоджено даний транспортний засіб.

Відповідно до висновку інспектора управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП від 27 травня 2020 року було встановлено, що страхувальник припаркував транспортний засіб, а через деякий час виявив пошкодження.

Згідно Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення було підтверджено, що транспортний засіб «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 » внаслідок падіння мотоциклу «Мінськ 125», державний номерний знак « НОМЕР_3 » було пошкоджено, а саме його передню ліву частину.

Згідно Акту огляду транспортного засобу встановлено пошкодження транспортного засобу «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме деформацію в трьох місцях передньої лівої частини.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту на підставі рахунку № 106 від 29 травня 2020 року вартість відновлювального ремонту становить 6500,00 грн. За Договором № АМ150189 франшиза становила 3400,00 грн. Тому, страхове відшкодування було зменшено на розмір франшизи. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 3 100,00 грн.

Згідно пояснень відповідача зазначено, шо саме його мотоцикл під час падіння пошкодив дзеркалом транспортний засіб «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1166 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

В зв`язку з вищевикладеним, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із відповідним позовом та просило постановити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 100,00 коп.; а також понесені витрати по сплаченому судовому збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що будь-які докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у заподіянні шкоди автомобілю «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 » у матеріалах справи відсутні, до адміністративної чи кримінальної відповідальності щодо даної події відповідач не притягувався, а тому відсутні всі обов`язкові елементи відшкодування шкоди в порядку регресу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 27 червня 2022 року, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просило скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити повністю; витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не врахував, що незалежно від наявності вини особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, несе цивільно-правову відповідальність.

На думку апелянта, факт вини відповідача у даному випадку не обов`язково має бути встановленим рішенням суду, оскільки має місце відшкодування шкоди, тобто деліктне зобов`язання.

Крім того, вказує, що місцевим судом не звернуто увагу на те, що відповідач жодним чином не спростував презумпцію вини заподіювача шкоди, а в своїх поясненнях від 27 травня 2020 року визнає, що саме його мотоцикл «Мінськ 125», державний номерний знак « НОМЕР_3 » внаслідок падіння пошкодив транспортний засіб «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, невжиття заходів з належного фіксування транспортного засобу є порушенням правил зберігання джерела підвищеної небезпеки, що тягне за собою обов`язок з відшкодування завданої шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу

До Черкаського апеляційного суду 18 липня 2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому останній просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 травня 2020 року , складеного за заявою ОСОБА_2 , 27 травня 2020 року о 13 год. 30 хв., за адресою: вул. Чєхова, 43, заявник припаркував свій автомобіль «Mazda» СХ-5, державний номерний знак « НОМЕР_1 » та пішов у своїх справах, а коли повернувся через 50 хв., то почув глухий удар, а коли підійшов до свого автомобіля, то виявив як невідомий чоловік піднімає мопед «Мінськ», який під час падіння пошкодив автомобіль заявника (а.с. 6).

З відібраних пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останній припаркував свій автомобіль та залишив його, а коли повернувся через 50 хв. та підходячи до автомобіля почув глухий удар, а коли підійшов до автомобіля, то побачив як невідомий чоловік піднімає мопед «Мінськ», державний номерний знак « НОМЕР_3 », який під час падіння пошкодив передню ліву дверку, спричинивши вм`ятину та пошкодження лакофарбового покриття (а.с. 8).

Згідно пояснень, відібраних у ОСОБА_1 , останній вказує, що припаркував свій мотоцикл «Мінськ», державний номерний знак « НОМЕР_3 », поставивши на підніжку. Відійшовши ненадовго, залишив його там. Повернувшись за 10 хв., помітив, що його мотоцикл упав на землю та при падінні, пошкодив дзеркалом авто «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме виявив вм`ятину з лівої сторони водія спереду. У мотоцикла при падінні пошкодилось дзеркало, а саме відламалось (а.с. 9).

Між тим, 13 січня 2020 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ150189, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Відповідно до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 14).

27 травня 2020 року страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування (Авто КАСКО) (а.с. 10).

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 27 травня 2020 року встановлено пошкодження транспортного засобу «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме: деформація в трьох місцях передніх лівих дверей (а.с. 15).

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту на підставі рахунку № 106 від 29.05.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 6 500, 00 грн.(а.с. 16, 20, 20 звор.).

Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ150189 страхова сума автомобіля становить 680 000 грн, а безумовна франшиза за ризиками «АК ДТП» та «АК ІВЛ» становить 0,50 % від страхової суми, тобто 3 400, 00 грн.

Тож, страхове відшкодування було зменшено на розмір франшизи та на підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила страхувальнику виплату страхового відшкодування у розмірі 3 100,00 грн.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. З рештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди автомобілю «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 » не підтверджена жодним доказом, а до адміністративної чи кримінальної відповідальності щодо даної події він не притягувався, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, 27 травня 2020 року о 13 год. 30 хв., за адресою: вул. Чєхова, 43, ОСОБА_2 припаркував свій автомобіль «Mazda» СХ-5, державний номерний знак « НОМЕР_1 » та пішов у своїх справах, а коли повернувся через 50 хв., то почув глухий удар, а коли підійшов до свого автомобіля, то виявив як невідомий чоловік піднімає мопед «Мінськ», який під час падіння пошкодив автомобіль заявника (а.с. 6).

Оскільки між між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»та ОСОБА_2 (страхувальник) 13 січня 2020 року було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ150189 щодо транспортного засобу «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 » то ОСОБА_2 було подано Заяву про настання страхового випадку по договору страхування (а.с. 10), а в подальшому складено Акт огляду транспортного засобу «Mazda» СХ-5, державний номерний знак « НОМЕР_1 » (а.с.15).

29 травня 2020 року було узгоджено розмір страхового відшкодування автомобіля «Mazda» СХ-5 та згідно страхового акту № UA025/L02/01 від 29.05.2020 р. сума страхового відшкодування, яка підлягає до виплати складає 3 100,00 грн. Саме таку суму було виплачено власнику пошкодженого автомобіля згідно платіжного доручення № 443695 від 01 червня 2020 року (а.с.21).

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Таким чином, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 жовтня 2019 року у справі № 352/342/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21) згідно з яким особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.

Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

З відібраних пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що останній припаркував свій мотоцикл «Мінськ», державний номерний знак « НОМЕР_3 », поставивши на підніжку. Відійшовши ненадовго, залишив його там. Повернувшись за 10 хв., помітив, що його мотоцикл упав на землю та при падінні, пошкодив дзеркалом авто «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме виявив вм`ятину з лівої сторони водія спереду. У мотоцикла при падінні пошкодилось дзеркало, а саме відламалось (а.с. 9).

Тим самим, відповідач визнає той факт, що саме його транспортний засіб, який у розумінні ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки, наніс шкоду припаркованому поруч автомобілю «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недоведеність вини відповідача та безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки відшкодування відповідної шкоди здійснюється незалежно від вини особи, і тільки виключно у випадку, якщо така особа доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, вона звільняється від обов`язку відшкодування такої шкоди.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів завдання шкоди автомобілю «Mazda», державний номерний знак « НОМЕР_1 »внаслідок обставин непереборної сили чи умислу потерпілого, а тому наявні всі підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , будучи власником джерела підвищеної небезпеки, не переконався у надійності припаркованого мотоцикла «Мінськ», державний номерний знак « НОМЕР_3 », не передбачив безпечну схоронність свого транспортного засобу чим спричинив шкоду припаркованому поруч автомобілю.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження розміру завданих збитків було надано: Акт огляду транспортного засобу «Mazda» СХ-5, державний номерний знак « НОМЕР_1 » (а.с.15), за яким було узгоджено розмір страхового відшкодування автомобіля «Mazda» СХ-5 та згідно страхового акту № UA025/L02/01 від 29.05.2020 р. сума страхового відшкодування склала 3 100,00 грн., яку виплачено власнику пошкодженого автомобіля згідно платіжного доручення № 443695 від 01 червня 2020 року (а.с.21).

Проте, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги вищенаведені докази, які ніким не спростовані, та достовірність яких відповідачем не оспорювалася.

З урахуванням наведених вимог закону і встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги (в порядку регресу) до відповідача як до винної особи в даному страховому випадку.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, ЦПК України суд на зазначені вище положення закону належної уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права, до скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2022 року, то судові витрати, понесені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»за подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн., необхідно покласти на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»- задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»(, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,40) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3100,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»(, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,40) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн., а всього 5 675,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко