ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1600/20

Провадження № 22-ц/4820/1412/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та виділ у натурі часток із спільного нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Мазурчака В.М. від 29 червня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказували, що вони є співвласниками нерухомого майна, гаража № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_1 в розмірі 1/6 частки кожний. Співвласником цього гаража є і відповідач у справі, його частка становить 2/3. На протязі тривалого часу відповідач чинить перешкоди у користуванні цим майном, що перебуває у їхній спільній частковій власності у зв`язку з чим вони позбавлені можливості належно володіти та користуватися своїм майном на власний розсуд.

З урахуванням уточнення позову позивачі просили виділити у натурі їхні частки зі спільного нерухомого майна у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у рівних частках кожному, приміщення гаража № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 відповідно до II-ого варіанту, визначеного висновком №854/021 від 13 жовтня 2021 року судового експерта Власюка В.В., загальною площею 19 кв.м., з присудженням грошової компенсації на користь відповідача; покласти на них обов`язок демонтувати віконний блок в зовнішній стіні будівлі та переобладнати його під гаражні ворота з демонтажем нижньої частини стіни та розширенням з 2 м. до 2,2 м. (за необхідності провести підсилення несучої перемички над прорізом) з наступним встановленням воріт, та влаштувати цегляну перегородку для поділу приміщення на два відокремлені об`єкти між співвласниками. Стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості будівельних робіт; 2) виділити в натурі частку гаража ОСОБА_1 відповідно до II-ого варіанту поділу згідно висновку експерта №854/021 від 13.10.2021 року загальною площею 23,1 кв.м.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року позов задоволено частково.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна гараж № НОМЕР_1 , що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, загальну площу 42,6 кв.м. та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі:

- право власності ОСОБА_2 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6;

- право власності ОСОБА_3 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6;

- право власності ОСОБА_1 на частку у спільній частковій власності у розмірі 2/3.

Здійснено виділ у натурі частки із спільного нерухомого майна у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у рівних частках кожному, приміщення гаража № НОМЕР_1 відповідно до I-ого варіанту (т.1 а.с. 152), передбаченого висновком №854/021 від 13 жовтня 2021 року судового експерта Власюка Володимира Володимировича (т.1 а.с. 115-157), загальною площею 19 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 20680 грн., що становить 45,13% від вартості гаража.

Здійснено виділ у натурі частки із спільного нерухомого майна у приватну власність ОСОБА_1 приміщення гаража № НОМЕР_1 відповідно до I-ого варіанту поділу (т.1 а.с. 152), передбаченого висновком №854/021 від 13 жовтня 2021 року судового експерта Власюка Володимира Володимировича (т.1 а.с. 115-157), загальною площею 23,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 25142 грн., що становить 54,87% від вартості гаража.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 2703 грн. грошової компенсації вартості об`єкта нерухомого майна.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2703 грн. грошової компенсації вартості об`єкта нерухомого майна.

Для повного відокремлення (уособлення) двох нових об`єктів нерухомого майна зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести такі будівельні роботи відповідно висновку №952д/022 від 28 квітня 2022 року судового експерта Власюка Володимира Володимировича за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с. 216-229):

- демонтувати віконний блок в зовнішній стіні будівлі та переобладнати його під гаражні ворота з демонтажем нижньої частини стіни та розширенням з 2 м. до 2,2 м. (за необхідності провести підсилення несучої перемички над прорізом) з наступним встановленням воріт;

- влаштувати цегляну перегородку для поділу приміщення на два відокремлені об`єкти між співвласниками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11650 грн. грошової компенсації вартості будівельних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 11650 грн. грошової компенсації вартості будівельних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір у сумі 840,8 грн. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи у сумі 4000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати: судовий збір у сумі 840,8 грн. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи у сумі 4000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким припинити право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 1/6 частки в гаражі, визнавши право власності ОСОБА_1 на гараж зі сплатою ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошової компенсації по 7638,53 грн.

На думку апелянта, суд при прийнятті рішення позбавив учасників справи можливості добровільно дійти згоди щодо запропонованих варіантів розподілу гаража.

Не враховано, що згідно висновку експертизи відповідно до часток власності розділити гараж немає можливості, розподіл призводить до втрати цільового призначення гаража. Експерт на розгляд суду пропонує два технічно можливих варіанти розподілу гаража № НОМЕР_1 зі значним відхиленням від ідеальних часток співвласників, але при цьому 2 кв.м своєї частки він має віддати позивачам, чим порушується його право відповідно до ст. 13, 41 Конституції України. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку встановленому законом. Він має автомобіль і спірний гараж використовує за призначенням.

Суд залишив поза увагою, що вихід з демонтажем віконного блоку впирається у придорожні зелені насадження уздовж траси Н-03 Житомир Чернівці. Зелені насадження, відсутність під`їзду до гаража унеможливлюють користування позивачами виділеною частиною гаража. Жоден із варіантів виділення в натурі часток із спільного нерухомого майна у спільну часткову власність неможливий.

У відзиві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вказують, що вимоги апеляційної скарги виходять за межі розгляду спору, предмета та підстав позову. Вимоги про припинення їх права на частку у спільному майні відповідачем не заявлялися, і суд не вирішував такий спір. Посилання відповідача на неможливість поділу гаража є безпідставними, оскільки можливість такого поділу підтверджується висновком експерта.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів.

Позивачі у поданих заявах просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну і розглядати справу за їх відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 є співвласниками на праві спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна гаража № НОМЕР_1 , що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, загальну площу 42,6 кв.м. та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 липня 2020 року, що зареєстроване за №740, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 липня 2020 року за індексним номером 217688993 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 липня 2020 року, що зареєстроване за №738, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 липня 2020 року за індексним номером 217687305, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить право власності на частку у спадковому майні у розмірі по 1/6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 липня 2020 року, що зареєстроване за №447 ОСОБА_1 належить право власності на частку спадкового майна у розмірі 2/3.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №854/021 від 13.10.2021 року ринкова вартість будівлі гаража АДРЕСА_2 складає 45822 гривні. Поділ гаража є технічно можливим. Виходячи з розміру часток співвласників та об`ємно-планувального рішення об`єкту, надати варіанти розподілу будівлі гаража № НОМЕР_1 в натурі, тобто на окремі об`єкти нерухомого майна, відповідно до часток співвласників ОСОБА_2 (1/6 частки), ОСОБА_3 (1/6 частки) та ОСОБА_1 (2/3 частки) або з незначним (не більше 10%) відхиленням від часток, враховуючи можливість виділення окремого об`єкту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (1/6+1/6=1/3 частки), немає можливості. Водночас існують два технічно можливих варіанти розподілу гаража № НОМЕР_1 зі значним (більше 10%) відхиленням від ідеальних часток співвласників та у відповідності до вимог державних будівельних норм, в кожному площа одного становить 19 м.кв., іншого - 23,1 кв.м.

Відповідно до висновку додаткової будівельно-технічної експертизи №952д/022 від 28 квітня 2022 року за кожним із двох варіантів поділу гаража по АДРЕСА_1 , які запропоновані у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 13 жовтня 2021 року, необхідно провести наступні будівельні роботи, спрямовані на уособлення новостворених об`єктів: демонтувати віконний блок в зовнішній стіні будівлі та переобладнати його під гаражні ворота з демонтажем нижньої частини стіни та розширенням з 2 м до 2,2 м (за необхідності провести підсилення несучої перемички над прорізом) з наступним встановленням воріт; влаштувати цегляну перегородку для поділу приміщення на два відокремлені об`єкти між співвласниками. Орієнтовна вартість будівельних робіт для обох варіантів складає 34950 гривень.

Наведені обставини підтверджуються матеріали справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачі як співвласники гаража мають право на виділ у натурі своїх часток з цього майна як окремого об`єкта нерухомості у спільну часткову власність, такий виділ у натурі частки із спільного майна є можливим. В свою чергу виділ частки позивачів технічно можливий з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, тому слід присудити відповідну грошову компенсацію відповідачу.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і порушення права відповідача є безпідставними.

Так, за змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Згідно з ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до статті 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом.ч.1-3 ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина будівлі, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будівлю.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, від 29.09.2020 року у справі №286/3653/18.

Суд першої інстанції правильно констатував, що сторони не домовилися про порядок володіння та користування гаражем, що є їхньою спільною частковою власністю, позивачі фактично усунуті відповідачем від володіння та користування цим майном, чим порушується їхнє право, а відтак слід виділити їм в натурі частку зі спільного майна, що є можливим відповідно до висновку експерта.

В свою чергу суд обґрунтовано виходив з того, що виділ частки позивачів технічно можливий з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, і присудженням відповідної грошової компенсації відповідачу.

Таке відступлення (більше 10 %) від ідеальних часток сторін не є порушенням права апелянта, попри те, що йому виділено приміщення площею 23,1 кв.м, що складає менше 2/3 частини гаража, оскільки в такий спосіб забезпечується справедливий баланс прав обох сторін на володіння та користування об`єктом нерухомого майна за його цільовим призначенням.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідач ОСОБА_1 не звертався до суду із зустрічним позовом до відповідачів про припинення права власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на 1/6 частки в гаражі, та визнання права власності ОСОБА_1 на весь гараж зі сплатою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошової компенсації, а отже, суд не вирішував і не міг вирішувати такі вимоги.

Той факт, що придорожні зелені насадження, відсутність під`їзду до гаража перешкоджають позивачам у користуванні виділеною частиною гаража, не стосується прав апелянта і не має істотного значення для вирішення цього спору між сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк