Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/858/15-ц
Провадження № 4-с/332/4/22
Ухвала

Іменем України

27 вересня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх Оксани Йосифівни щодо виконання судового рішення у справі № 332/858/15-ц, -

Встановив:

Скаржник Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх Оксани Йосифівни щодо виконання судового рішення у справі № 332/858/15-ц.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2015 по справі № 332/858/15-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» (на сьогоднішній день АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4 752,50 доларів США, що станом на 22.01.2015 було еквівалентно 74 899,40 грн за курсом 15,76 грн за 1 долар США. Задля примусового виконання вказаного вище рішення суду було відкрито виконавче провадження № 49193650. В рахунок погашення боргу ОСОБА_1 , сума боргу сплачена у повному обсязі у розмірі 75 648,40 грн, тобто гривневий еквівалент стягненої за рішенням суду суми станом на 22.01.2015. Скаржник вважає постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що порушує права АТ КБ «ПриватБанк» як стягувача у виконавчому провадженні, адже у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті. Тобто Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачав дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті. Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом по справі № 332/858/15-ц державним виконавцем виконані не були, що спричинило збитки банку в розмірі курсової різниці 2015-2022 років. Так, станом на момент складання позовної заяви (22.01.2015) курс долара США до гривні становив 15,76 грн за 1 долар США, в той час як станом на дату закінчення виконавчого провадження (17.02.2022) 28,09 грн за 1 долар США (курсова різниця: 12,33 грн за кожен недоотриманий банком долар США). У зв`язку з наведеним, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 про закінчення виконавчого провадження № 49193650, направити виконавчий лист по справі № 332/858/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 4 752,50 доларів США до Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для подальшого стягнення боргу.

В судове засідання представник скаржника АТ КБ «ПриватБанк» та головний державний виконавець Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток (а.с. 60-61, 69) та поштове повідомлення про отримання представником АТ КБ «ПриватБанк» судової повістки (а.с. 71).

Від представника боржника ОСОБА_1 адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд скарги без його участі та без участі ОСОБА_1 . Просить відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у постанові Верховного Суду України у справі № 556/1838/15-ц від 13.09.2017, оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом наступні факти.

05.05.2015 Заводським районним судом м. Запоріжжя в рамках цивільної справи № 332/858/15-ц, провадження № 2/332/431/15, винесено рішення, за яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4 752,50 доларів США, що станом на 22.01.2015 було еквівалентно 74 899,40 грн за курсом 15,76 грн за 1 долар США (а.с. 37).

10.06.2015 задля примусового виконання вказаного вище рішення суду Заводським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист (а.с. 73).

На підставі цього виконавчого листа 04.11.2015 відкрито виконавче провадження № 49193650 (а.с. 54 зворотний бік).

Відповідно до постанови головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх О.Й. від 17.02.2022 виконавче провадження № 49193650 закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду, сума боргу в розмірі 75 648,40 грн сплачена у повному обсязі (а.с. 53).

Нормативне обґрунтування прийнятого судом рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Приписами ст. 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст. 524 ЦК України).

Частинами 1-2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України за № 193 від 10.08.2000 встановлено:

- іноземна валюта валюта інша, ніж валюта звітності;

- курсова різниця різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Скаржник зазначає, що діями державного виконавця банку спричинені збитки в розмірі курсової різниці 2015-2022 років, адже у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

У виконавчому листі, виданому судом на виконання рішення від 05.05.2015, визначено «стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 752,50 доларів США, що за курсом 15,76 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.01.2015, складає 74 899,40 грн та судові витрати у сумі 749,00 грн».

З постанови про закінчення виконавчого провадження № 49193650 від 17.02.2022 вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості сплачена повна сума 75 648,40 грн (74 899,40 грн заборгованість за кредитним договором; 749,00 грн судові витрати), в розмірі визначеному судовим рішенням від 05.05.2015, а саме у національній валюті України гривні.

Тобто, державний виконавець здійснював стягнення з боржника на користь скаржника суму заборгованості у доларах США, що відповідно до рішення суду визначена у гривневому еквіваленті. В гривневому еквіваленті сума заборгованості є погашеною у повному обсязі.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, суд дійшов до обґрунтованого висновку про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведене узгоджується з правової позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України у справі № 556/1838/15-ц від 13.09.2017 та Верховного Суду у справі № 213/861/18 від 16.03.2020.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на те, що боржник в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором шляхом сплати боргу в сумі, визначеній за рішенням суду в гривневому еквіваленті, суд вважає дії державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження правомірними та законними, а скаргу таку, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кеніх Оксани Йосифівни щодо виконання судового рішення у справі № 332/858/15-ц відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя О.С. Яцун