Справа № 308/8516/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 серпня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 липня 2022 року (у складі судді Хамник М.М.) про передачу за підсудністю справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у липні 2022 р. Просила стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 23 000 доларів США.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 липня 2022 р. матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів передано на розгляд за підсудністю до Томаківського районного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., Томаківський район, смт. Томаківка, вул. Шосейна, 14).

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Ужгородського міськрайонного суду. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що передача справи за підсудністю до Томаківського районного суду Дніпропетровської області за тих умов, що як позивач, так і відповідач є внутрішньо переміщеними особами та проживають на території Ужгородського району, не сприятиме ефективному судовому захисту прав позивача.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, з таких мотивів.

Судом першої інстанції було констатовано, що між позивачем і відповідачем укладався договір доручення б/н від 12.07.2021 р., відповідно до якого відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, будучи обізнаною зі змістом указаного договору, не могла не знати, що місцем проживання відповідача є саме: АДРЕСА_1 .

На запит Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2022 р. № 308/8516/22 Середнянська селищна рада повідомила про те, що згідно з картотекою реєстраційного обліку органу місцевого самоврядування відповідач не зареєстрований на території Середнянської селищної ради.

Відтак, справа підсудна Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області. Утім, згідно з розпорядженням голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 10.03.2022 №4/0/9-22 територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області змінено на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місцем проживання фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання або місця перебування - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Підсудність цивільних справ за участі внутрішньо переміщених осіб визначається за загальними правилами, передбаченими статтями 26-30 ЦПК України.

Єдина особливість пов`язана з тим, що правила загальної та деякі правила альтернативної підсудності прив`язані до місця проживання відповідача (загальна підсудність) або позивача (деякі правила альтернативної підсудності).

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Тобто правила загальної чи альтернативної підсудності можуть визначатися відповідно до адреси місця проживання внутрішньо переміщеної особи, зазначеної у довідці.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивачем до суду першої інстанції була надана відповідь Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної військової адміністрації від 18.07.2022 р. № 11/03.3 про те, що ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 узятий на облік як внутрішньо переміщена особа на підставі діючої заяви № 2104 від 01.05.2022 р. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.70).

Згідно з ч.17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Позивачем до суду першої інстанції була надана довідка від 28.03.2022 р. № 2116- про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.49). Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .

Позиція суду першої інстанції суперечить положенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, ч.1 ст.27, ч. 17 ст. 28 ЦПК України, віддає правовим пуризмом та призводить до ускладнення реалізації права на судовий захист внутрішньо переміщеними особами, які за незалежних від них причин змушені проживати іноді на досить значній відстані від свого зареєстрованого місця проживання, або як у цих спірних правовідносинах, від Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно з положеннями п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.п.1,3,4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2.Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 липня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 26 серпня 2022 р.

Судді: