Провадження № 2/756/504/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 серпня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Волошиної А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в грудні 2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що вона зареєстрована та проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 . Належна їй квартира розташована на третьому поверсі дев`яти поверхового будинку.

На сьомому поверсі над її квартирою розташована квартира АДРЕСА_2 . Квартира на праві власності належить ОСОБА_2 .

Зазначає, що рік тому зробила ремонт у своїй квартирі.

01.07.2020 року було затоплено належну їй квартиру АДРЕСА_1 . З метою з`ясування причин затоплення, звернулася до сусідів поверхом вище, після спілкування з ними, виявилося, що їх квартира теж затоплена. Залиття квартири виникло у зв`язку з несправністю водовідводної труби власниці квартири, що розташована на сьомому поверсі АДРЕСА_4 . На час спричинення залиття там мешкала і мешкає особа, яка пояснила, що дійсно відбулося протікання води, через те, що вирвало шланг підводу гарячої води, який примикав до мийки.

Також, у спілкуванні з даною особою, останній неоднозначно дав зрозуміти, що спричинені збитки покривати не буде. Власниця квартири перебуває в Німеччині. Зв`язалася з нею через мобільний додаток «Вайбер» за номером НОМЕР_1 , проте вона одразу відмовилася покривати збитки та запропонувала чекати її повернення з Німеччини. В подальшому намагалася повторно додзвонитися до відповідачки, проте вона більше на телефонні дзвінки не відповідала та на зв`язок не виходила.

14.07.2020 року отримано акт складений комісією ОД-508, у складі інженера 1 категорії ОСОБА_3 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , майстра т/д ОСОБА_5 . Було виявлено, що залиття квартири сталося внаслідок несправності сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_4 .

Також довелося звертатися до організації, яка займається оцінкою майна. Згідно звіту про оцінку майна від 20.10.2020 р. вартість відновлювальних робіт складає 21262 грн. Вартість послуг з оцінки майна становить 2800 грн.

Зазначає, що в результаті залиття квартири, зазнає збитків по ремонту і відновленню естетичного вигляду кухні, кімнати, коридору. Загальний вигляд житла погіршився, перебувати у власній квартирі стало нестерпно, оскільки затоплення спричинило антисанітарні умови проживання.

Вказує, що ситуація, що склалася між нею та відповідачем, негативно відображається на психічному та емоційному стані, стала знервованою та дратівливою, втратила сон, оскільки вимушена вживати заходів з відшкодування відповідачем завданих збитків. В цій ситуації, лишилася нормальних (звичних) умов перебування у власній квартирі через залиття житла порушилось комфортне проживання в ньому.

Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 19, 22, 322, 1166,1192 ЦК України, ст.ст. 7, 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість-ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 21262 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., збитки у вигляді витрат по оплаті вартості юридичних послуг у розмірі 7250 грн., збитки у вигляді витрат по оплаті вартості звіту про оцінку майна в розмірі 2800 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. 11.12.2020 року.

Ухвалою від 05.01.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

Звертаючись до суду позивачем залучено в якості третьої особи обслуговуючу дільницю-508 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва, разом з тим від представника надійшов лист в якому посилаються на те, що обслуговуюча дільниця -508 не є юридичною особою, а тому ухвалою з занесенням до протоколу судового засідання від 04.11.2021 року залучено в якості третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва».

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених в позові та просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання неодноразово не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася, як шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, так і шляхом публікації на сайті судової влади, причини неявки суду не повідомляла. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача.

Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що в даному випадку обов`язок по відшкодування шкоди покладається на власника квартири, тобто відповідача, як винного у залитті квартири. Просив суд прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Згідно акту про залиття від 14.07.2020 року, складеного працівниками ОД-508 в присутності мешканця квартири АДРЕСА_1 , на системі гарячого водопостачання з квартири АДРЕСА_4 трапилося залиття. Причиною залиття комісією встановлено несправність сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_4 , яка знаходиться на 7-му поверсі, а саме: вирвало шланг підводу гарячої води до мийки.

Власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 , а власником квартири АДРЕСА_2 , з якої мало місце залиття є відповідача ОСОБА_2 .

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд вважає, що факт залиття квартири, власником якої є позивач, саме з вини відповідача доведений належними та допустимими доказами в розумінні ст.77, 78 ЦПК України.

Відповідно до звіту про вартість майна від 20.10.2020 року сума збитку, нанесеного ОСОБА_1 в результаті пошкодження її майна - оздоблення квартири АДРЕСА_1 складає 21262 грн.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд виходить з того, що залиття квартири позивача завдало йому негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування ним і в свою чергу призвело до душевних страждань позивача, порушення звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Відповідач відзив на позов не надавав, а тому відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, про часткове задоволення позову.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи витрати на правничу допомогу позивач доводить договором № Д-048 від 13.08.2020 року укладеним між ТОВ «Київський центр правової допомоги» та нею та квитанціями про їх оплату.

Як зазначалося вище, позовні вимоги задоволено частково, а тому враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені по оплаті вартості звіту про оцінку майна в сумі 2800 грн. та 840 грн. 80 коп. витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч.3 п.4 ст.133 ЦПК України з відповідача на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» слід стягнути витрати в розмірі 142 грн. 60 коп. понесені за надання інформації щодо власника квартири АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: . АДРЕСА_6 ) вартість ремонто-відновлювальних робіт в розмірі 21 262 (двадцять одну тисячу двісті шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: . АДРЕСА_6 ) моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: . АДРЕСА_6 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., витрати по оплаті вартості звіту про оцінку майна в сумі 2 800 (дві вісімсот) грн. та витрати за сплату судового збору в сумі 430 (чотириста тридцять) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (код ЄДРПОУ - 03359836, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Трьохсвятительська, буд.4-в) в сумі 142 (сто сорок дві) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2022 року.

Суддя Н.О. Яценко