Справа № 204/729/22
Провадження № 2/204/1121/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивачки ОСОБА_1
за участю представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,-
У лютого 2022 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на 37/100 частини домоволодіння (квартиру АДРЕСА_1 , які належали на підставі дублікату «Свидетельства о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.2000 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140, ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після якої єдиний спадкоємець за заповітом від 29.12.1992 року, який відповідно до положень ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР успадкував 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, був ОСОБА_3 . В обґрунтування даного позову позивачка зазначила, що на підставі договору дарування від 14.06.2001 року ОСОБА_6 , її батько подарував 16/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками вищезазначеного домоволодіння є: 47/100 частини належать ОСОБА_4 (третя особа на боці позивача); 37/100 частини на підставі дублікату «Свидетельства о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.2000 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140, належало ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після якої єдиний спадкоємець за заповітом від 29.12.1992 року, який вчасно прийняв спадщину є відповідач, ОСОБА_3 . 10.11.2000 року. З ОСОБА_3 позивачка повністю розрахувалася за продаж ним їй, успадкованих ним 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, яке раніше належало ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого ним були видано: ключі, оригінал заповіту на квартиру, оригінал нотаріально посвідченого доручення від 09.11.2000 року на її ім`я з правом оформлення спадщини та з правом повного розпорядженні (у т.ч. продавати), успадкованої ОСОБА_3 частини вищезазначеного домоволодіння. Зазначені обставини підтверджуються: відповіддю КП ДМБТІ від 22.11.2021 року «Свидетельством о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.200 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140; довідкою про смерть ОСОБА_5 від 14.11.1993 року; довідкою Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 26.10.2000 року про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_3 запитом Третьої державної нотаріальної контори до ДБТІ від 10.11.2000 року; заповітом від 29.12.1992 року; дорученням на оформлення спадщини від 09.11.2000 року, а також матеріалами спадкової справи після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 05 травня 2007 року позивачка користувалася подарованими їй ще 14.06.2001 року її батьком 16/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира АДРЕСА_3 з технічним паспортом), та купленими нею 10.11.2000 року у ОСОБА_3 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира АДРЕСА_4 з технічним паспортом), яке раніше належало ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка доглядала за своїм батьком та своїм домоволодінням у якому до своєї смерті проживав її батько. Позивачка з батьком одночасно користувалися квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Інший співвласник 47/100 їх будинку ОСОБА_4 , кому належить квартира АДРЕСА_5 визнавав її право на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та визнає його зараз. Її батько часто хворів, тому на той час їй було ніколи по нотаріальній довіреності в імені ОСОБА_3 займатися оформленням, успадкованих ним 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, яке раніше належало ОСОБА_5 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та переоформленням на себе куплених нею 37/100 частик цього домоволодіння. Потім, коли у неї з`явився час, виявилося, що з 10.11.2003 року довіреність вже припинила строк своєї дії, а ОСОБА_3 не повідомив позивачці своєї нової адреси, куди він виїхав на постійне проживання. Потім помер її батько і їй було вже не до оформлення на себе документів на куплені 37/100 частик вищезазначеного домоволодіння. Спадщина на спірну частину домоволодіння не є відумерлою. Позивачка з її чоловіком вирішили переїхати у належні їй 53/100 частини вищезазначеного будинку (квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ) на постійне проживання, а саме: вони переїхали та перевезли усі свої речі 9 травня 2007 року. Ще 25.03.2005 року позивачка уклала «Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги» на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та з цього часу постійно оплачую усі комунальні послуги за них та сплачує податок на землю за себе й за відповідача, ОСОБА_3 . В літку 2007 року вона з чоловіком зробили капітальний ремонт у подарованих їй 14.06.2001 року її батьком 16/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира АДРЕСА_3 за технічним паспортом) та у купленими позивачкою 10.11.2000 року у ОСОБА_3 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння (квартира АДРЕСА_4 за технічним паспортом), яке раніше належало ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квартирі АДРЕСА_4 позивачка поставила новий газовий котел, що підтверджується «Талоном введення котла в експлуатацію» від 09.10.2007 року. Також вона повністю замінила системи: опалення, водопостачання, каналізації та електропроводки у належних їй та відповідачу частинах домоволодіння (квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ). На підставі договору №27/09 від 27.09.2007 року позивачка замінила усі старі вікна будинку на нові пластикові. З 10.11.2000 року й до дня подачі позову відповідач, який прийняв спадщину на спірну частину домоволодіння (що буде підтверджено матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не проживає у успадкованій ним частині домоволодіння позивача та ніколи не навідувався за даною адресою. Адже, він вважає, що продав їй успадковану ним частину спірного домоволодіння та не має до неї жодного відношення. На сьогоднішній день позивачці не відомо, де мешкає відповідач. У своїй розписці від зазначив адресу своєї рідної тітки у Росії, щоб його колишня дружина не знала де він насправді буде мешкати. З 09.05.2007 року позивачка добросовісно заволоділа майном відповідача та продовжую відкрито, безперервно та добросовісно володіти ним, адже вважає, що воно по праву та по совісті належить саме їй. Жодних претензій жодних осіб до неї з приводу її володіння спірною частиною вищезазначеного домоволодіння до цього часу не надходило. Враховуючи вищезазначене позивачка вимушена звернутися до суду, адже у позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо.
Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовом не надав.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його колишнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Як встановлено судом, з гідно заповіту від 29 рудня 1992 року ОСОБА_7 , на випадок її зробило розпорядження: усе її майно було заповідано ОСОБА_3 (а.с. 15).

06 вересня 1990 року старшим державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР засвідчив, що гр. ОСОБА_5 , що мешкає у АДРЕСА_6 , яка пережила чоловіка гр. ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 належить право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, придбаним подружжям протягом шлюбу. Загальне спільне майно, право власності на яке у зазначеній частці засвідчується справжнім свідоцтвом за гр. ОСОБА_5 складається з тридцяти семи сотих частин житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці розміром 626 кв.м., що належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого Третьою Дніпропетровською держнотконторою 10 вересня 1987 року за реєстром за № І-3948, зареєстрованого у Дніпропетровському інвентарбюро 01 грудня 1987 року під № 414-36. Свідоцтво про право власності зареєстровано у реєстрі за №3-4040 (а.с. 8).

Відповідно до розписки від 10.11.2000 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_9 1 100 гривень за продажу всієї всій приналежний йому домоволодіння частини по адресу: АДРЕСА_7 (а.с. 18 ).

14 червня 2001 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено договір дарування, відповідно до умов якого гр. ОСОБА_10 подарував, а гр. ОСОБА_6 прийняла в дар 16/10 частин житлового будинку АДРЕСА_8 , посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Слободян Е.Б. та зареєстровано в реєстрі за №5204 (а.с. 6).

Відповідно до листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» №4165 від 16 червня 2022 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності:

-гр. ОСОБА_4 - 47/100ч. на підставі договору купівлі- продажу від 12.07.1988р., посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3248, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 414 за реєстровим № 36;

-гр. ОСОБА_11 - 37/200ч. (ПІБ надано російською мовою згідно правовстановлювального документу) на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 20.05.1995р., виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-729, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140;

-гр. ОСОБА_11 - 37/200ч. (ПІБ надано російською мовою згідно правовстановлювального документу) на підставі дублікату свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 20.05.1995р., виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2- 727, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140;

-гр. ОСОБА_12 16/100ч. на підставі договору дарування від 14.06.2001р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Слободян Є.Б. за реєстром № 5204, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 538 за реєстровим № 140.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з 2005 року за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Також вони підтвердили, що позивачкою у вказаній квартирі було зроблено ремонт. Крім того, позивачка поставила новий газовий котел, що підтверджується «Талоном введення котла в експлуатацію» від 09.10.2007 року.

Позивачка позбавлена права оформити право власності на вказаний будинок, в зв`язку з тим, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння.

Суд не вбачає спірних питань про право власності позивача на частину домоволодіння 37/100 частини (квартира АДРЕСА_1

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 315, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на 37/100 частини домоволодіння (квартиру АДРЕСА_1 , які належали на підставі дублікату «Свидетельства о праве собственности» від 06.09.1990 року, зареєстрованого 11.12.2000 року в ДМБТІ у книзі №538 під №140, ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після якої єдиний спадкоємець за заповітом від 29.12.1992 року, який відповідно до положень ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР успадкував 37/100 частини вищезазначеного домоволодіння, був ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 ;

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_10 ;

ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання: АДРЕСА_11 .

Суддя В.В. Самсонова