РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1959/21

Провадження №2/568/162/22

29 вересня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Після його смерті, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Також вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка на частину спадкового майна на грошові вклади. Інші спадкоємці їх діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , проживали та були зареєстровані разом з спадкоємцем. ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці не претендують на частку у спадщині. За життя ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , відповідно до якого визначено, що вказане домоволодіння належить колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 . В зв`язку із змінами в законодавстві поняття «колгоспний двір» втратило своє правове значення, а тому питання права власності на вказаний будинок можна вирішити лише шляхом звернення до суду. Просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою від 11 січня 2022 року провадження у вказаній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в державного нотаріуса Радивилівської районної нотаріальної контори копію спадкової справи №251, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилися, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Бернацький П.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки з`явитись в судове засідання немає можливості в зв`язку з перебуванням у відрядженні.

Представник відповідача Демидівської селищної ради подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, згідно поданих до суду заяв, просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з огляду на тривалий строк розгляду справи, стадію судового розгляду та надання сторонами усіх доказів та пояснень, підстав для відкладення розгляду справи не має.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 від 17.11.1994 року), актовий запис №32 від 17.11.1994 року. (а.с.10).

Після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 10.07.1997 року. (а.с.14) Свідоцтво про прийняття спадщини видано на спадкове майно - грошовий вклад з начисленими відсотками та компенсації, що знаходились в Радивилівському відділення ощадбанку № НОМЕР_2 філія с.Пляшева 6372/016.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31.05.1988 року, домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 . (а.с.16)

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.03.2003 року домоволодіння в АДРЕСА_1 та приналежні до нього господарські будівлі належать ОСОБА_4 . відповідно до свідоцтва про право власності від 31.05.1988 року. (а.с.17)

На момент смерті ОСОБА_4 , до складу його сім`ї входили дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Демидівської селищної ради №464 від 27.09.2021 року. (а.с.13)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_3 ), актовий запис №26 від 29.05.2013 року. (а.с.11)

Згідно інформації Державного нотаріуса Радивилівської районної нотаріальної контори Рівненської області Забожної Л.Л. після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась. (а.с.76)

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 199Іроку не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б)розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16травня 2013року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином відповідно з виписки з погосподарської книги за 1991- 1995р.р. виданої Демидівської селищної ради Рівненської області №464 від 27.09.2021 року про те, що згідно погосподарської книги №5, особистий рахунок № НОМЕР_4 житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15 квітня 1991 року склад двору слідуючий: ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 .

Статтею 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На даний час поняття «колгоспний двір» втратило своє правове значення. Але при наявності записів у погосподарських облікових книгах сільської ради або свідоцтвах про право власності про те, що двір відноситься до типу колгоспного, питання про право власності на будинок і господарські будівлі можливо вирішити тільки шляхом ухвалення судового рішення про визнання права власності на будинок, як на об`єкт права власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на день смерті свого чоловіка проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після його смерті, отримавши 10.07.1997 року свідоцтво про право на спадщину, фактично вступила в управління та володіння житловим будинком, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. За таких обставин, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 його дружина ОСОБА_1 прийняла у спадщину його частину у колгоспному дворі (житловому будинку).

Їх спільні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали разом із ОСОБА_4 та також входили до членів колгоспного двору.

Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/5 частці кожного.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 належало право власності на 1/5 частину майна у колгоспному дворі кожному, як їх члену, що не втратили право на частку в їх майні.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи №251, наданої суду Радивилівською районною державною нотаріальною конторою, вбачається,що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, 10.07.1997 року подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно чоловіка ОСОБА_4 .

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить також 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належала йому як голові колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори від 17.11.2021 року вбачається, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі на домоволодіння вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, вказано тип власності спільна сумісна, частка спадкодавця не визначена, а тому оформити спадщину на підставі такого правовстановлюючого документу неможливо. (а.с.25)

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦКУкраїни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі позбавлена можливості у позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на майно колгоспного двору, як спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , оскільки у нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у майні колгоспного двору, зокрема у зв`язку із тим, що частка померлого ОСОБА_4 у спадковому майні не визначена.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту в судому порядку шляхом часткового задоволення позовних вимог, та за нею слід визнати право власності на 2/5 будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що 1/5 частка даного будинковолодіння належить їй як члену колгоспного двору та 1/5 частини, як спадкоємцю після смерті чоловіка голови колгоспного двору ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо решти позовних вимог про визнання права власності на вказане будинковолодіння в цілому, то такі вимоги не підлягають до задоволення, враховуючи наступне.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на 1/5 частку в майні бувшого колгоспного двору кожен.

Також частку в розмірі 1/5 частини в майні колгоспного двору (житлового будинку) мав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно інформації Радивилівської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після його смерті не заводилась. При розгляді вказаної справи, судом спадкоємці після його смерті не встановлювались.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_5 правомірно набули право власності кожен на 1/5 частку житлового будинку по в АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст.347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок в цілому з підстав та в обсязі, наведеному у мотивувальній частині рішення.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 908 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1992,30 грн. судового збору, однак нею не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. Таким чином судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Керуючись ст.ст. 120, 112 ЦК УРСР, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини будинковолодіння з належними до нього погосподарськими будівлями, яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Демидівська селищна рада Рівненської області, , місце знаходження: смт.Демидівка, вул.Миру, 21 Рівненської області.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Троцюк