Справа № 216/7743/21
провадження 2/216/1507/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 серпня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Кацюби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17.10.2019 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, відповідач) було укладено Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та відкрито рахунок № НОМЕР_1 . При укладенні Заяви про приєднання сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.п. 3.1, блоку 3 «Умови кредитування» Заяви на встановлення Кредиту підписанням цієї Зави на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування Кредитом, відповідно до умов Договору, та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору. Позичальник просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок.

Перед встановленням Кредиту за Картковим рахунком Банк проінформував Клієнта про умови кредитування та загальну вартість Кредиту. При наступній зміні розміру Кредиту та/або процентів за користування Кредитом та/або розміру обов`язкового щомісячного платежу, на письмову вимогу Клієнта Банк здійснює перерахунок загальної вартості Кредиту.

При запровадженні послуг на підставі ДКБО, в тому числі послуг, що пов`язані з встановленням ліміту кредитування по картковому рахунку, банк застосовує єдині підходи для всіх клієнтів незалежно від дати приєднання останніх до ДКБО, умов підписаних з клієнтами заяв про приєднання/заяв про встановлення (збільшення) кредитного ліміту. Банк встановлює, що головним вирішальним фактором для надання клієнту послуг є висловлена клієнтом згода на отримання послуг, яка отримується шляхом підписання клієнтом Заяви на приєднання до ДКБО.

Відповідно Заяви на встановлення Кредиту підписанням даної Заяви Відповідач підтверджує, що до підписання даної заяви Банк надав, а Клієнт ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які наведені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї заяви. Також Клієнт підтверджує факт отримання у письмовій формі паспорту споживчого кредиту.

Невід`ємною частиною ДКБО щодо кожної кредитної послуги є відповідні документи: які розміщуються на веб - сайті AT «Ощадбанк»:

- умови кредитування для відповідної кредитної послуги, які розміщуються на веб - сайті AT «Ощадбанк» або (для окремих категорій клієнтів) - в установах AT «Ощадбанк» у доступному для ознайомлення місці;

- паспорт споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (далі - Паспорт), який розміщуються на веб - сайті AT «Ощадбанк»;

- інформація щодо умов кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту (далі - Таблиця), розміщуються на веб - сайті AT «Ощадбанк»;

- розрахунок загальних витрат та орієнтовної сукупної вартості за кредитом в Паспорті та Таблиці здійснюється за загальним правилом відповідно до максимально дозволених показників кредитування, на які можуть розраховувати клієнти, згідно з умовами кредитної послуги - для забезпечення інформування клієнтів щодо максимальних витрат за кредитом.

Клієнт, засвідчуючи власноручним підписом Заяву про приєднання до ДКБО:

- погоджується з тим, що AT «Ощадбанк» має право пропонувати йому відповідні кредитні послуги у спосіб та в порядку, визначеному ДКБО;

- засвідчує підписання Паспорта та Таблиці, які є невід`ємною частиною ДКБО та розміщені на веб - сайті AT «Ощадбанк», - таким чином забезпечується виконання вимог Закону України про споживче кредитування в частині обов`язкового надання клієнту необхідної інформації у формі Паспорта та Таблиці до моменту укладення договору про споживчий кредит;

- підтверджує усвідомлення того, що він уклав ДКБО, частиною якого є договір про надання кредиту, який встановлюється за відповідним поточним рахунком, і будь-які кредитні послуги, які надаються/ надаватимуться банком за цим поточним рахунком, надаються в рамках такого єдиного договору про надання кредиту. При цьому AT «Ощадбанк» за власними правилами розраховує максимальний ліміт кредитування клієнта за відповідним поточним рахунком, в рамках якого клієнту можуть пропонуватись різні кредитні послуги, з правом перерозподілу встановленого максимального ліміту кредитування на різні кредитні послуги відповідно до умов ДКБО;

- пропозиції AT «Ощадбанк», щодо встановлення кредитних ліній/зміни умов кредитування відповідно до умов кредитної послуги, в тому числі щодо ліміту кредитування, надаються (надсилаються, пропонуються) клієнту в будь-який спосіб, визначений в ДКБО (зокрема шляхом використання сервісу «Ощад 24/7», здійснення IVR-дзвінків, направлення/отримання SMS- повідомлень тощо).

Враховуючи вищевикладене, даними діями відповідач погодився з умовами користування Кредитом та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору.

На сьогоднішній день відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 25.10.2021 та випискою по картковому рахунку. Отже, станом на 25.10.2021 заборгованість відповідача перед Банком становить 24166,74 грн., з яких: 19954,91 грн основний борг, 813,28 грн. комісія, 98,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 26,52 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1060,80 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 12,96 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам, 2175,23 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 24,08 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку.

Представник позивача, відповідно до вимог ст. 276-277 ЦПК України, просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2019 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, відповідач) було укладено Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору не виконано.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту (основний борг) в розмірі 19954,91 грн.

Разом з цим, перевіряючи доводи позивача, щодо стягнення з відповідача комісії, пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені АТ «Державний ощадний банк України» вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому статтею 624 ЦК України передбачено, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення комісії, пені, 3% річних та інфляційних втрат, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на «Умови кредитування», які розміщені на сайті: www.oschadbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Умовами кредитування та Паспортом споживчого кредиту, що зазначені позивачем у позові на підтвердження вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема комісія, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому у матеріалах справи відсутні зазначені позивачем «Умови кредитування», Паспорт споживчого кредиту та Інформація щодо умов кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту на які посилався останній у позові на підтвердження заявлених позовних вимог, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити, що саме ці «Умови кредитування» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати комісії за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.oschadbank.ua неодноразово змінювалися самим АТ «Державний ощадний банк України» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб домовленості сторін про сплату комісії, відсотків, пені та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту надана банком Заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Зокрема до таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у цивільній справі № 578/132/16-ц, а також в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17.

У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 25.10.2021 становить 19954,91 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1874,38 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 131, 136, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 276, 277, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 203, 207, 215, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 628, 638, 1048, 1055 ЦК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 17.10.2019 станом на 25.10.2021, у розмірі 19954,91 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 91 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 1874,38 грн (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири гривні 38 копійки).

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, просп. Гагаріна, 115, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ