К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року місто Київ

справа № 369/3022/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/2574/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Дубас Т.В. від 22 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 29 червня 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача марки Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" згідно полісу № АО/2645700.

Згідно висновку судового експерта Куліша О.В. № 01-30/09 від 30 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 102 826 грн. 63 коп., а вартість матеріального збитку - 76 868 грн. 79 коп.

Позивачем проведено ремонт пошкодженого автомобіля Mazda CX-5 у ТОВ "Віді-Скай", вартість якого склала 102 505 грн. 10 коп.

30 грудня 2020 року ТДВ "СГ "Оберіг" перерахувало ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 76 868 грн. 79 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту його автомобіля та розміром виплаченого страхового відшкодування, що складає 25 636 грн. 31 коп., нараховані на цю суму інфляційні втрати в розмірі 1 076 грн. 72 коп. та три проценти річних в розмірі 520 грн. 45 коп. Також просив стягнути з відповідача витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3 000 грн.

Крім того, позивач вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та у зв`язку із необхідністю проведення відновлювального ремонту автомобіля, йому нанесена моральна шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між дійсним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 25 636 грн. 31 коп., три проценти річних в розмірі 147 грн. 48 коп., інфляційні втрати в розмірі 592 грн. 97 коп., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 908 грн., а всього 30 284 грн. 76 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому з відповідача підлягає стягненню різниця між розміром завданої ним шкоди та розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. Враховуючи, що позивач також поніс витрат в розмірі 3 000 грн. на проведення авто- товарознавчої експертизи, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. В частині відшкодування моральної шкоди позов є недоведеним, а тому в цій частині задоволенню не підлягає.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 003 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарг та їх узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм

процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що висновок судового експерта Куліша О.В. № 01-30/09 від 30 вересня 2020 року по дослідженню колісного транспортного засобу Mazda CX-5 є неналежним доказом, оскільки проведений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Так, у висновку не зазначено розмір матеріального збитку на момент заподіяння шкоди, який би включав показники коефіцієнту фізичного зносу замінених деталей та втрати товарної вартості.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року не оскаржується.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що висновок експерта містить як відомості про матеріальний збиток, так і про вартість відновлювального ремонту, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними. Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн., пов`язані із складанням відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 29 червня 2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача марки Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , був застрахований в ТДВ "СГ "Оберіг" згідно полісу № АО/2645700 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 лютого 2020 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третьої особи, у розмірі 130 000 грн.

Згідно висновку судового експерта Куліша О.В. № 01-30/09 від 30 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 102 826 грн. 63 коп., а вартість матеріального збитку - 76 868 грн. 79 коп.

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ "Віді-Скай" № СКмСА-011572 від 23 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 102 505 грн. 09 коп. Вказана сума сплачена позивачем на рахунок ТОВ "Віді-Скай" в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанції від 10 серпня 2020 року та 25 вересня 2020 року (а.с.34,41).

30 грудня 2020 року ТДВ "СГ "Оберіг" перерахувало ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 76 868 грн. 79 коп. (а.с.9).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг,

дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення

пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а тому дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між розміром завданої ним шкоди та розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо розміру завданої шкоди, а висновок автотоварознавчої експертизи не може бути належним доказом у справі, оскільки не містить розмір матеріального збитку на момент заподіяння шкоди, який би включав показники коефіцієнту фізичного зносу замінених деталей та втрати товарної вартості, є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується:а) строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ; б) легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний (середньостатистичний) нормативний), а строк експлуатації перевищує: 3,5 року - для КТЗ виробництва країн СНД; 5 років - для інших КТЗ; в) строк експлуатації вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів перевищує 3 роки для КТЗ виробництва країн СНД та 4 роки - для інших КТЗ; г) строк експлуатації мототехніки перевищує 5 років; ґ) відбулася заміна кузова до оцінюваних пошкоджень; д) складові частини КТЗ раніше піддавалися відновлювальному ремонту або пофарбуванню повному, зовнішньому, частковому (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення

експлуатаційних пошкоджень, відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики); е) потрібна заміна окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Якщо, крім зазначених складників, пошкоджено складові кузова та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі; є) складові частини КТЗ мають наскрізні корозійні пошкодження або корозійні пошкодження, що призвели до зниження витривалості і міцності матеріалу їх виготовлення; ж) КТЗ раніше був аварійно пошкоджений; з) складові частини оперення кузова, кабіни мають пошкодження деформацією, за винятком таких, що можуть бути усунені методом видалення вм`ятин без пофарбування та підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; и) КТЗ був виданий громадянинові безоплатно через органи соціального захисту населення (крім випадків, коли нарахування ВТВ здійснюється за завданням особи або органу, яка (який) призначила(в) експертизу).

Системний аналіз пункту 32.7 частини 1 статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 22, абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу/фізичного зносу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Як убачається з висновку судового експерта Куліша О.В. № 01-30/09 від 30 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mazda CX-5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 102 826 грн. 63 коп., а вартість матеріального збитку - 76 868 грн. 79 коп. Втрата товарної вартості автомобіля визначена такою, що дорівнює 0.

З даного висновку неможливо встановити підстави визначення втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля на рівні 0, разом з тим, наявні в матеріалах справи інші докази у сукупності із цим висновком, дають підстави для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача (акт виконаних робіт від 23 вересня 2020 року) та визначення розміру майнової відповідальності відповідача, яка становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю проведеного ремонту. Крім того, слід враховувати, що розмір втрати товарної вартості у будь-якому випадку підлягає відшкодуванню саме особою, яка завдала майнові збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому відповідач ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не подавав доказів на підтвердження своїх заперечень, чи клопотання щодо проведення судової автотехнічної експертизи для визначення матеріального збитку/вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги

висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Разом з тим, ним не надано доказів детального опису виконаних робіт (наданих послуг), зокрема, акту виконаних робіт. Копія меморіального ордеру № 308146943 від 14 лютого 2022 року не містить чіткого визначення за що були перераховані ОСОБА_3 7 500 грн., а вказівка про оплату згідно договору № 18/11/20-ЦС-2 не свідчить про оплату правничої допомоги саме за надання відповідних послуг на стадії апеляційного провадження у цій справі.

Відсутність наведених вище доказів унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: