Справа № 754/6006/22
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Буша Н.Д.

за участю секретаря судового засідання Зануди І.А.

за участю старшого державного виконавця Дяченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: ДКП «Житлоремфонд», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Константинова О.Г. звернулась до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.08.2022 року вищевказану скаргу було залишено без руху та було надано скаржнику строк для усунення її недоліків.

Крім того, вказаною ухвалою суду скаржника було звільнено від сплати судового збору.

Скаржником на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки.

Разом зі скаргою ОСОБА_1 подала до суду клопотання про поновлення строку на подання скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення з даною скаргою до суду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання по суті.

Обгрунтовуючи скаргу тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою, 10.10.1995 року № 18-2302 та зареєстрованого 02.11.1995 року за №33444 в коммунальному підприємстві київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

23.10.2002 року Деснянським районним судом міста Києва було винесено рішення по справі №2-4170, відповідно до якого з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Державного коммунального підприємства «Житлоремфонд» заборгованість по кварт платі та комунальним послугам в розмірі 3346,23 грн.

У подальшому стягувач звернувся до Деснянського відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) з виконавчим листом №2-794 від 11.02.2002 року для відкриття виконавчого провадження відносно скаржника.

19.04.2002 року на підставі виконавчого листа №2-794 від 11.02.2002 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва виконавець відкрив виконавче провадження.

Під час виконання цього виконавчого листа, виконавцем 08.11.2002 року було накладено арешт на квартиру ОСОБА_1 та відправлено дану постанову до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори для її виконання.

28.10.2004 року реєстратором Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори було зареєстровано арешт за №1421921.

01.04.2009 року скаржник звернулась із листом до Управління з нарахування та виплати пенсії ГУПФУ про надання довідки про проведення відрахувань з її пенсії.

Листом-відповіддю від 09.04.2009 року №11/5-375-05 Управління з нарахування та виплати пенсій ГУПФУ у м. Києві повідомило скаржника про те, що з її пенсії було стягнуто на користь стягувача, суму боргу у розмірі 3346,23 грн. за період з 01.07.2005 року по 31.01.2009 року та надано відповідні відомості за зазначений період.

Таким чином, скаржник сплатив заборгованість перед стягувачем у повному обсязі, а тому виконавче провадження, яке було відкрите 19.04.2002 року підлягає закриттю, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №651390 від 08.11.2002 року підлягає скасуванню та зняттю арешту з квартири скаржника.

05.12.2002 року виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження відносно скаржника. З того часу, скаржник вважала, що виконавче провадження закінчено повністю та арешт з квартири був знятий.

У липні 2002 року скаржник мала намір розпорядитися своєю квартирою у власних цілях, з цією метою 04.07.2002 року звернулася до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради для отримання інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єтів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.

У той же день скаржник отримала довідку та після ознайомлення з нею з`ясувала, що квартира знаходиться під арештом.

З метою зняття арешту скаржник звернулась до виконавця з заявою та 11.07.2022 року отримала відповідь, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 станом на 13.07.2022 року на виконанні у Відділі не перебувають, було рекомендовано для зняття арешту звернутись до суду.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, скаргу підтримав.

Представник ДКП «Житлоремфонд» в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про відкладення розгляду справи заяв від підприємства не надходило і неявка представника останнього не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Старший державний виконавець Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Дяченко А.О. в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши думку старшого державного виконавця, приходить до такого висновку.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд встановив, шо відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Київською державною нотаріальною конторою 10.10.1995 року № 18-2302 та зареєстрованого 02.11.1995 року за №33444 в коммунальному підприємстві київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

23.10.2002 року Деснянським районним судом міста Києва було винесено рішення по справі №2-4170, відповідно до якого з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Державного коммунального підприємства «Житлоремфонд» заборгованість по кварт платі та комунальним послугам в розмірі 3346,23 грн.

19.04.2002 року на підставі виконавчого листа №2-794, виданого Деснянським районним судом міста Києва, виконавець відкрив виконавче провадження.

Під час виконання виконавчого листа виконавцем на підставі постанови АА651392 від 08.11.2002 року було накладено арешт на квартиру ОСОБА_1 та відправлено дану постанову до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори для її виконання.

28.10.2004 року реєстратором Пятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт за №1421921.

05.12.2002 року постановою про закінчення виконавчого провадження Шило С.М. державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції, постановлено, що виконавчий лист №2-794 від 11.02.2002 р. Деснянського районного суду м. Києва у відношенні ОСОБА_1 , закінчено. Виконавчий лист та постанову про стягнення виконавчого збору направлено на виконання до відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві за належністю.

Згідно до відомостей ВДВС Дніпровського РУ про відрахування суми боргу з ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-794, станом на 14.06.2005 року відрахування заблоковано з причин повного погашення боргу.

З метою зняття арешту скаржник звернулась до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою.

Згідно відповіді Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на звернення ОСОБА_1 , від 13.07.2022 №12852-С/З, «…. згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 станом на 13.07.2022 року на виконанні у Відділі не перебувають…», скаржнику було рекомендовано звернутись до суду із відповідною заявою про зняття арешту.

Тож, звертаючись до суду з указаною скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що державним виконавцем не було здійснено відповідних дій із зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закритті виконавчого документа, а тому вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що прямо порушує її право.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24 травня 2021 року по справі №712/12136/18.

Таким чином, у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю, визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня.

Отже, суд вважає що відсутні праві підстави для визнання неправомірною бездіяльності виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), щодо не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №2-794, тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

В той же час судом установлено, що зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам в розмірі 3346,23 грн. погашена, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2002 року виконано, згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 13.07.2022 року, відкриті виконавчi провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим листом № 2-794 - вiдсутнi.

На час розгляду даної скарги, будь яких виконавчих проваджень щодо скаржника не існує, проте обтяження майна скаржника має місце, що беззаперечно порушує право власності останньої на мирне володіння майном і не переслідує будь якої легітимної мети.

Ураховуючи наведене, скаргу в частині скасування арешту накладененого на квартиру АДРЕСА_1 , необхідно задовольнити.

З огляду на викладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 15, 16, 18, 317, 321, 391 ЦК України, статтями 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: ДКП «Житлоремфонд»- задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі постанови АА 651392 від 08.11.2002 року, П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 1421921, зареєстровано: 28.10.2004 16:56:06 за номером 1421921 реєстратором: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, Додаткові дані: Архівна номер: 4938957KIEV15, Архівна дата: 26.11.2002, дата виникнення: 26.11.2002, № реєстра: 153-229, внутр. №FF01883D2CF3562C6F28).

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Скаржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувач: ДКП «ЖИТЛОРЕМФОНД», , адреса: м.Київ, вул. Закревського, 15.

Виконавець: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , адреса: м.Київ, вул.Бальзака, 64.

Повний текст ухвали суду складено 29.08.2022 року.

Суддя: