Справа № 202/1604/22
Провадження № 2/202/1337/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні гаражем,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою за результатом розгляду якої просив суд усунути йому перешкоди у користування гаражем № НОМЕР_1 , який розташований в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» за адресою: м.Дніпро, вул. Березинська,6 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити його.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником гаража № НОМЕР_1 , який розташований в ОК ГБК «Янтарний». Взимку 2021 року позивачу стало відомо, що його гаражем заволоділа невстановлена особа, через що позивачем було подано заяву про кримінальне правопорушення. В подальшому у слідчого позивач дізнався, що його гаражем заволодів відповідач. В свою чергу позивач стверджує, що нікому не відчужував своїх прав на гараж. З 2019 року по 2021 рік проживав у Німеччині. Крім того, позивач зазначив, що номер гаражу було кілька разів змінено, у зв`язку із виділенням кооперативу земельної ділянки, однак фактично, місце гаража не змінювалось, зміні підлягав лише його порядковий номер.

Повністю заперечуючи проти заявлених вимог зі сторони відповідача надійшов письмовий відзив обґрунтований тим, що позивачем 1) не надано доказів зміни номера гаража; 2) членські внески позивачем останній раз вносились у 2004 року, що суперечить умовам статуту кооперативу; 3) відповідач став власником спірного гаража лише 29 березня 2021 року, до цього власником був ОСОБА_4 , а саме з 25 грудня 2020 року до 29 березня 2021 року, а до цього власником був ОСОБА_5 ; 4) позивачем незаконно проведено 23 листопада 2021 року державну реєстрацію права на спірний гараж на підставі довідки № 34 від 21 травня 2021 року про членство в ОК ГБК «Янтарний»; 5) відповідач є добросовісним набувачем, який купив спірний гараж у ОСОБА_4

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до копії виписки із протоколу №4 від 24 червня 1986 року, по питанню 11 вирішено виключити із списку членів ГБК ОСОБА_6 та включити в список членів ГБК «Янтарний» ОСОБА_7 , власника гаражу № НОМЕР_2 , який раніше належав ОСОБА_6 . Виписка підписана головою гаражного будівельного кооперативу «Янатрний», наявний відтиск печатки архівного управління ДМР Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів.

В той же час у відповідності до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів м.Дніпропетровьска від 28 жовтня 1986 року №497, затверджено протокол №4 від 24 червня 1986 року. Протоколом, в тому числі, ОСОБА_6 виключено, а ОСОБА_7 прийнято у члени ГБК «Янтарний», та вважати його власником гаража № НОМЕР_3 .

У відповідності до копії паспорта на право володіння кооперативним гаражем кооперативу «Янтарний» - новий володілець ОСОБА_2 , номер гаража № НОМЕР_1 , наявні відмітки про сплату за експлуатацію гаража з 1984 року по 2004 рік.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №287726733 від 1 грудня 2021 року гараж АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 17 листопада 2021 року за ОСОБА_2 реєстрацію проведено державним реєстратором Верхівцевської міської ради Хабло Костянтином Олександровичем на підставі довідки серія та номер 34, виданої ГБК ОК «Янтарний» 21 травня 2021 року.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є сусідом ОСОБА_2 з 1986 року, їхні гаражі знаходяться поряд. Гараж №239 позивач нікому не продавав. У минулому році двері гаража № НОМЕР_1 були відкриті (маляр робив ремонт), у зв`язку із тим, що позивач мав повертатись із Німеччини свідок припустив, що ремонт здійснювався як раз до приїзду позивача. Коли позивач приїхав, його вже ніхто не впустив до гаража. Свідок підтвердив, що колись у зв`язку із збільшенням території кооперативу нумерацію гаражів було змінено, однак фактично гаражі це одні й ті ж гаражі.

В той же час, у відповідності до паспорта на право власності кооперативним гаражем ГБК «Янтарний» №239 власником гаража є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 здійснено внески у ГБК ОК «Янтарний», згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордерів за період з 2021 року по 2022 рік.

Згідно відповідей голови правління ГБК «Янтарний» ОСОБА_2 відчужив 10 травня 2019 року громадянину ОСОБА_10 свій гараж №239.

Стороною відповідача надано копії заяв про виключення ОСОБА_10 з членів кооперативу та продаж гаражу № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , про включення ОСОБА_11 до членів кооперативу та виключення у зв`язку із продажем гаража № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , про вступ у члени кооперативу ОСОБА_3 .

У відповідності до довідки №48 від 12 серпня 2022 року, виданої в.о. голови ГБК «Янтарний» ОСОБА_3 є власником гаража № НОМЕР_1 з 29 березня 2021 року по теперішній час.

У відповідності до акту виконаних робіт згідно договору №9 від 25 травня 2021 року про надання правової допомоги, 21 квітня 2022 року позивачем та адвокатом Скибою В.В. підписано 21 квітня 2022 року акт виконаних робіт на суму 3000,00 грн.

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 21 квітня 2022 року ОСОБА_2 сплатив 3000,00 грн. на підставі акту від 21 квітня 2022 року.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У статті 11 Закону України «Про кооперацію» визначено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу (частини третя та четверта статті 19 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач, який є членом Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» є власником гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані відомості підтверджуються відповідною інформацією з реєстру речових прав на майно, виписки із протоколу №4 від 24 червня 1986 року про включення в список членів ГБК «Янтарний» ОСОБА_7 , паспортом на гараж, показами свідка.

Доводи відповідача про те, що він є добросовісним набувачем спірного гаража № НОМЕР_1 суд відхиляє з огляду на те, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу ні членства в ГБК «Янтарний», відповідно до законодавства (статті 11 Закону України «Про кооперацію»), а саме рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу, затвердженого загальними зборами його членів, ні доказів державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності; власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (стаття 386 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З аналізу вищенаведених обставин справи та долучених доказів, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивач має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном (гаражним боксом) на законних підставах, а тому не може бути позбавлений будь-якою третьою/особою/відповідачем права вільно ним володіти та розпоряджатися на власний розсуд.

Суд також звертає увагу, що наявність будь-яких претензій з боку правління кооперативом до власника гаражу, наявності заборгованості щодо сплати встановлених відповідно до норм чинного законодавства та правил внутрішнього розпорядку, пайових та членських внесків, не можуть перешкоджати належному здійсненню кооперативної діяльності та виконання статутних обов`язків, не є правовою підставою для перешкоджання вільному володінню та користуванню належним позивачу майном.

Так положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 ) про усунення перешкод у користуванні гаражем.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користування гаражем № НОМЕР_1 , який розташований в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» за адресою: м.Дніпро, вул. Березинська, 6, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити його.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення буде виготовлено 27 вересня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін