РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022

м. Одеса

Справа № 522/7830/21

Провадження № 2/522/240/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кравцов Р.В.

представника третьої особи - Хаджи І.Д.

представника третьої особи - Яковенко О.М.

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

до Одеської обласної державної адміністрації

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Приватизації», Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України, Міністерство охорони здоров`я України, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

1.06.05.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Одеської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача ТОВ «Центр Приватизації», ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України, МОЗ України, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації.

2.Позивачі просять суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 758/од-2020 від 27.10.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України».

3.17.05.2021 відкрито провадження у справі.

4.09.06.2021 відповідач подав відзив на позов.

5.02.07.2021, 09.08.2021 ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» подав пояснення.

6.05.10.2021 Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини подав пояснення.

7.11.10.2021 позивачі подали відповідь на відзив.

8.14.10.2021 позивачі подали заперечення на пояснення третьої особи.

9.20.12.2021 судом закрито підготовче провадження.

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позивачі

10.Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням від 27.10.2020, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова», фактично порушено права позивачів як власників житлового будинку, що знаходиться в межах цієї земельної ділянки, порушено право користування і розпорядження прилеглою до будинку земельною ділянкою. Позивачі вважають, що в силу належності їм на праві власності житлового будинку, на таких же правах їм також належить прилегла до будинку земельна ділянка площею 3000 кв.м. Але оскаржуваним розпорядженням земельна ділянка площею 3000 кв.м. незаконно включена до земель санаторію.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджена з порушенням ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Зазначена стаття на момент її затвердження передбачала, що технічна документація повинна містити копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані). Позивачі вважають, що до складу технічної документації санаторієм не було надано правовстановлюючий документ про право власності позивачі на житловий будинок, якій розташований за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває спільній частковій приватній власності на підставі договорів дарування від 06.06.2020.

Вважають, що облдержадміністрація не мала права затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки Санаторій мав виготовляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Так, згідно з державним актом на землю від 2002 року в Санаторію виникло право на земельну ділянку площею 17,9040 га, а фактично було сформовано земельну ділянку площею 15,9043 га, тобто ділянка з іншою площею та межами. Це означає, вважають, щодо 2004 року в санаторію виникло право на користування іншою земельною ділянкою, а не на ту, яка сформована оскаржуваним розпорядженням.

Також на думку позивачів, облдержадміністрація не мала права затверджувати технічну документацію із землеустрою з цільовим призначенням 06.01 - для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, оскільки рішенням Одеського облвиконкому від 18.05.1972 парк санаторію ім. Чкалова оголошено об`єктом природно-заповідного фонду. У зв`язку з цим, облдержадміністрація повинна була зміни цільове призначення з 06.01 на 04.07 - для збереження та використання парків парків-пам`яток садово-паркового мистецтва.

Відповідач

11.Земельна ділянка, межі якої на підставі технічної документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджено оскаржуваним розпорядженням від 27.10.2020, належить до земель державної власності. Отже, Одеська обласна державна адміністрація є органом, який уповноважений щодо розпорядження земельною ділянкою державної власності, що перебуває у постійному користуванні ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова».

Доводи позивачів про те, що розпорядженням від 27.10.2020 фактично включено земельну ділянку площею 3000 кв.м., яка знаходиться у постійному користуванні позивачів до земель санаторію, що ніби-то порушує інтерес позивачів на оформлення права користування земельною ділянкою, вважає безпідставним. Врахування інтересів власників житлового будинку (в даному разі позивачів), який знаходиться в межах земельної ділянки, переданій санаторію в користування, може мати місце лише у разі належного оформлення власниками житлового будинку (позивачами) прав на земельну ділянку під цим будинком. Позивачам не відведено конкретної площі земельної ділянки, право користування чи оренди позивачі не оформляли.

Земельна ділянка площею 17,9040 га за адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року перебуває в постійному користуванні санаторію імені В.П. Чкалова та вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номеру. Тому посилання позивачів, що частина земельної ділянки перебуває у їхньому користування є необгрунтованим.

Відповідач не заперечує, що власник об`єкту нерухомості має право на відведення та оформлення прав на земельну ділянку, що знаходиться під будівлею. Проте можливість реалізації прав позивачів щодо набуття права користування частиною земельної ділянки із земель санаторію можлива лише після належної державної реєстрації загальної земельної ділянки, якою користується санаторій. З цією метою оскаржуваним розпорядженням було затверджено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Право користування земельною ділянкою в санаторію виникло на підставі Державного акту 2002 року, а право власності на об`єкт нерухомості у Позивачів виникло спочатку в 2006 році, а потім на підставі договорів дарування в 2020 році. Разом з цим, у разі якщо відомості про земельну ділянку, право користування на яку виникло до 2004 року, не внесені до Державного реєстру земель, то спочатку необхідно здійснити державну реєстрацію такої земельної ділянки. Підставою для такої реєстрації є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та заява користувача земельної ділянки державної та комунальної власності, що й відбулось в даному випадку.

Щодо відсутності в складі технічної документації правовстановлюючих документів про належність позивачам житлового будинку на спірній території, відповідач вважає, що доказів надання об`єкту нерухомого майна статусу житлового будинку позивачами не надано. Останнім рішенням суду апеляційної інстанції від 12.11.2014 у справі №522/1685/14 встановлено, що об`єкт нерухомого майна, який розташований у АДРЕСА_2 , колишній спальний корпус АДРЕСА_3 не є житловим будинком.

Крім того, оскаржуване позивачами розпорядження від 27.10.2020 вичерпало свою дію, оскільки 02.09.2021 Одеською обласною адміністрацією було прийнято інше розпорядження, яким санаторію надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,9043 га, яка перебуває у його постійному користуванні на дві земельні ділянки орієнтованими площами 0,7692 га та 15,1351 га.

Треті особи

12.Санаторій просить відмовити у задоволені позову з підставі відсутності будь-яких порушень оскаржуваним розпорядженням від 27.10.2020 прав та інтересів позивачів.

Вибуття із державної власності об`єкту нерухомості, який позивачі зазначають як свою власність, та зміна адреси цього об`єкту і цільового призначення є незаконним, оскільки об`єкт, який позивачі вважають своїм є пам`яткою архітектури та не може відчужуватись із державної власності, заборонено зміну його цільового призначення, а цей об`єкт підлягає охороні як пам`ятка архітектури. Згідно з рішенням суду апеляційної інстанції від 12.11.2014 у справі №522/1685/14 об`єкт нерухомого майна, який розташований у АДРЕСА_2 - колишній спальний корпус АДРЕСА_3 не є житловим будинком.

З 2002 року на підставі державного акту на землю санаторій користується земельною ділянкою. В 2008 році з його користування вилучено 0,300 га, таким чином в користуванні залишено 15,9043 га. З метою відновлення меж земельної ділянки було затверджено розпорядженням від 27.10.2020 технічну документацію. Згідно з ч. 6 ст. 186 ЗК України підставою відмови в затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Будівля - корпус АДРЕСА_4 знаходиться на балансі санаторію. Відповідно земельна ділянка під цим об`єктом належить також в користуванні санаторію. Крім того, житлового будинку у АДРЕСА_1 , а існує корпус №7. Відчуження ОСОБА_6 в 2020 році об`єкту нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 (будівлі аптеки Санаторію ІНФОРМАЦІЯ_1), який є пам`яткою культурної спадщини, на користь позивачів не погоджувалося Департаментом, як не погоджувався і проект землеустрою.

Попри це право власності чи право користування земельною ділянкою під цим об`єктом позивачами не оформлювалося, технічна документація ними не розроблялась. Таким чином, жодні земельні права позивачів як власників будівлі на ній не порушено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13.ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України є державною власністю та підзвітний МОЗ України.

14.Pішенням Одеського облвиконкому від 02.10.1984 № 493 «Про мережу території та об`єктів природо-заповідного фонду області» парк санаторію включений до переліку територій природо-заповідного фонду, як парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення, та Pішенням Одеського облвиконкому № 580 від 27.12.1991 як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення.

15.Відповідно до наказу МОЗ України від 03.05.1999 № 107 «Про присвоєння статусу клінічних установ оздоровчо-профілактичних установ охорони здоров`я, Одеської області» санаторію ім. В.П. Чкалова присвоєно статус клінічної оздоровчо-профілактичної установи.

16.На підставі Рішення Одеського облвиконкому №234 від 18.05.1972 між Держуправлінням екології та природних ресурсів в Одеській області та клінічним санаторієм ім. В.П. Чкалова 28.11.2001 з ММП-8-569 було підписано Типове охоронне зобов`язання, за яким під охорону взято парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Парк санаторію ім. Чкалова». У цьому Типовому охоронному зобов`язанні встановлений режим охорони та збереження об`єкту природно-заповідного фонду.

17.Piшенням Одеської міської ради № 97-XXIV від 29.04.2002 клінічному санаторію ім. В.П. Чкалова із земель оздоровчого призначення надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 20,0532 га для експлуатації та обслуговування будівель та споруд санаторію за адресою: АДРЕСА_1 , з них 17,9040 га - у постійне землекористування, а дві ділянки 2,1103 га та 0,0389 га у короткострокову оренду на 5 років.

18.На підставі цього рішення отримало Державний акт серії 1-ОД №001831 від 30.08.2002 на право постійного користування земельною ділянкою площею 17,9040 га.

19.Рішеннями Одеської міськради від 10.07.2008 вилучено з постійного користування санаторію земельну ділянку площею 0,300 га (17,9040 га - 0,300 га=15,9043 га).

20.Наказом №12/АД від 12.03.2004 ДЗ «Спецiалізований (спеціальний) клiнічний санаторій імені В.П. Чкалова» на підставі розпорядження облдержадміністрації від 23.06.2003 перейменувало будівлі-пам`ятками архітектури, зокрема, Корпус №14 (аптека) на Корпус № 7 1910 року.

21.Згідно з балансовою довідкою МОЗ України від 09.12.2020 будівлі та споруди ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 є державною власністю і закріплені за бюджетним закладом на правах оперативного управління, зокрема, в п. 121 - корпус №7, площею 334,3 кв.м.

22.«Аптека №176» є колишнім спальним корпусом №14 Б, який тепер є корпусом № 7. Аптека побудована в 1910 році за проектом архітектора Мінкуса та включена до списку пам`яток архітектури та містобудування. Будівля аптеки в 1976 році за рішенням 4 Головного управління при МОЗ УРСР передала Облаптекоупралінню під розташування в ньому аптеки, де розміщувалась та функціонувала Аптека № 76. Відповідно до передавального акту від 06.04.1976 будівлю передано без прилеглої території. Передача підтверджується реєстраційним посвідченням Одеського МБТІ №14 на підставі акту від 06.04.1976 зареєстрована Аптека № 176 за ВО «Фармація», яка обліковувалась на балансі ВО «Фармація».

23.В 2002 році ВО «Фармація» продає СГ ТОВ «Ірен-Агропродукт» будівлю аптеки №176, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з будівлі площею 334,3 кв.м.

24.10.11.2006 між СГ ТОВ «Ірен-Агропродукт» та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу аптеки АДРЕСА_5 та складається з будівлі площею 334,3 кв.м., яка розташована на земельній ділянці, площа якої не визначена та яка знаходиться у фактичному користуванні продавця. В п. 4 цього договору зазначено, що земельна ділянка, на які знаходиться відчужуваний об`єкт не є власністю продавця.

25.04.09.2019 на ім`я ОСОБА_6 було виготовлено технічний паспорт на об`єкт - житловий будинок літ. А, площею 334,3 кв.м., що знаходиться за адресою

АДРЕСА_2 26 .06.06.2020 ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування подарував житловий будинок літ. А, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 417,1 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 3 000 кв.м. у відповідних частках - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

27.Право власності кожного з обдарованих зареєстровано 06.06.2020 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а 11.06.2020 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу, який на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

28.Приморська районна адміністрація листом від 18.05.2021 № 01-3/296/1 повідомила, що за період з 01.01.2014 по теперішній час розпоряджень про присвоєння об`єкту адреси АДРЕСА_2 не приймалось.

29.Наказом Управління спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 16.11.2018 № 289 «Про занесення щойно виявлених об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини Одеської області» Парк санаторію ім. В.П. Чкалова за місцезнаходженням АДРЕСА_2 занесене до Переліку об`єктів культурної спадщини Одеської області з поданням зазначених відомостей до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

30.04.02.2020 ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України звернувся до Одеської обласної державної адміністрації з клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки.

31.Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 03.03.2020 №141/од-2020 надано ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 16,6189 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з державним актом на право постійного користування землею.

32.26.08.2020 року ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України звернувся до Одеської обласної державної адміністрації з клопотанням про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)

33.Розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 27.10.2020 №758/од-2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України для експлуатації та обслуговування будівель і споруд санаторію за адресою: АДРЕСА_2 площею 15,9043 га (кадастровий номер :47:004:0012), цільове призначення 06.01 - для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів.

34.Право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :47:004:0012 зареєстровано 30.10.2020 за ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України.

35.Згідно з витягом з Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :47:004:0012 - 06.01 для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, категорія земель - землі оздоровчого призначення, вид використання - для експлуатації та обслуговування будівель санаторію.

36.Згодом 02.09.2021 Одеською обласною адміністрацією було прийнято інше розпорядження №906/од-2021, яким ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,9043 га кадастровий номер :47:004:0012, яка перебуває у його постійному користуванні на дві земельні ділянки орієнтованими площами 0,7692 га та 15,1351 га.

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

37.У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність дій Одеської обласної державної адміністрації щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) санаторію імені В.П. Чкалова, а підставою - невідповідність технічної документації вимогам закону.

38.Основним об`єктом спору є відсутність у затвердженій технічній документації копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці. Позивачі стверджували про належність їм частини земельної ділянки під об`єктом нерухомості, що знаходиться в межах земельної ділянки щодо якої затверджено технічну документацію. Право власності на об`єкт житлового будинку, що належить позивачам заперечується іншою стороною, але не є предметом цього спору.

39.Правовим питанням спору є застосування ст. 55 Закону України «Про землеустрій» в частині правомірності затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

40.Piшенням Одеської міської ради № 97-XXIV від 29.04.2002 клінічному санаторію ім. В.П. Чкалова із земель оздоровчого призначення надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 20,0532 га для експлуатації та обслуговування будівель та споруд санаторію за адресою: АДРЕСА_1 , з них 17,9040 га - у постійне землекористування, а дві ділянки 2,1103 га, 0,0389 га - у короткострокову оренду на 5 років.

41.ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України отримало Державний акт серії 1-ОД №001831 від 30.08.2002 на право постійного користування земельною ділянкою площею 17,9040 га. Рішеннями Одеської міськради від 10.07.2008 вилучено з постійного користування санаторію земельну ділянку площею 0,300 га (17,9040 га - 0,300 га=15,9043 га).

42.Земельна ділянка, що належала ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України на праві постійного користування не була зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

43.Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

44.У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

45.Отже, право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі має її користувач.

46.Відповідно до пункту 10 статті 28-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

47.Таким чином, право землекористування ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» МОЗ України на земельну ділянку площею 15,9043 га не втрачено і є дійсним.

48.Згідно з ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

49.Відповідно, кадастровий номер присвоюється земельній ділянці в результаті її формування.

50.Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

51.Згідно з статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (п. ґ); технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. і).

52.Отже, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними за своєю суттю та призначенням видами документації із землеустрою.

53.Оскільки земельна ділянка 15,9043 га була сформованою, право коритсування підтверджується державним актом, але відомості про неї не були внесені до Державного реєстру земель до 2004 року, то для її реєстрації та присвоєння їй кадастрового номеру виготовляється саме технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Натомість, якби ця ділянка не була сформована, право на неї не виникло, користувач мав би виготовляти проект землеустрою. Так, відповідно до частини 5 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Таким чином, переконання позивачів про те, що в даному випадку санаторій мав виготовляти проект землеустрою є неправильними, оскільки земельна ділянка згідно з Державним актом постійного землекористування була сформована з 2002 року, тому не йдеться про нову земельну ділянку. Також Державним актом в користування надано земельну ділянку площею 17,9040 га. Згодом рішеннями Одеської міськради від 10.07.2008 вилучено з постійного користування санаторію земельну ділянку площею 0,300 га (17,9040 га - 0,300 га=15,9043 га). Те, що відбулось вилучення (зменшення площі), не означає, що утворилась нова земельна ділянка, не сформована.

54.Відповідно до ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом).

55.Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 15,9043, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є державної форми власності.

56.Згідно з частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами 3, 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

57.Отже, Одеська обласна державна адміністрація є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження земельною ділянкою державної форми власності.

58.Позивачі посилаються на недотримання відповідачем ст. 55 Закону України «Про землеустрій», які полягають в тому, що затверджена технічна документація не містила копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці. Як наслідок, стверджують позивачі, до земель санаторію, включено земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні позивачів та переходить до них у у тій формі, в якій належить житловий будинок. Право користування санаторію на земельну ділянку, що знаходиться під об`єктом нерухомості позивачів втрачено санаторієм, оскільки на момент купівлі ОСОБА_6 в 2006 році аптеки, будівля і земельна ділянка вже не були у державній власності і не перебували на балансі санаторію.

59.Суд з цим не погоджується.

60.Частина 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (редакції на час виготовлення санаторієм технічної документації та її затвердження) передбачала, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, пункт є) - копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані).

61.Чинна ст. 55 Закону України «Про землеустрій» вже не передбачає цього.

62.Позивачі вважають, що до складу документації не було надано копію договорів дарування від 06.06.2022, що є правовстановлюючим документом.

63.Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

64.Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на замовлення Санаторію виготовлялась ТОВ «Центр Приватизації». Копія технічної документації за клопотанням позивача витребувалась у санаторію.

65.Листом від 27.10.2021 санаторій повідомив, що технічна документація у нього відсутня, після її виготовлення надана державному кадастровому реєстратору.

66.Листом від 10.08.2021 ГУ Держгеокадастру в Одеській області повідомило, що в управлінні відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку площею 15,9043 га.

67.Таким чином, суд перевіряє це на основі наявних у справі доказів.

68.

69.Про відчуження даного об`єкту позивачам за договорами дарування від 06.06.2020, зазначав представник, санаторію не було відомо, а коли довідався звернувся до суду з позовом про визнання недійсними цих договорів (справа № 522/16669/21).

70.Доказів про те, коли саме була розроблена технічна документація немає, оскільки така суду не надана. Тому очевидно перевірити, що технічна документація була розроблена ТОВ «Центр Приватизації» до 06.06.2020, тому й договір дарування від 06.06.2020 не включено до складу технічної документації, не видається суду за можливе.

71.Представник Санаторію зазначав, що до складу технічної документації було додано довідку про те, що корпус №7, площею 334,3 кв.м. перебуває на балансі санаторію, оскільки, як вбачається з матеріалів справи щодо правового статусу даного об`єкту тривало багато судових спорів. Зокрема, згідно з останнім рішенням суду апеляційної інстанції від 12.11.2014 у справі №522/1685/14 об`єкт нерухомого майна, який розташований у АДРЕСА_7 не є житловим будинком. З цих підстав, договір купівлі-продажу від 10.11.2006 між СГ ТОВ «Ірен-Агропродукт» та ОСОБА_6 аптеки №176, не долучав.

72.Водночас ОСОБА_6 не є позивачем у цій справі і не оскаржує розпорядження з підстав відсутності його правоустановлюючого документу в складі технічної документації.

73.Разом з тим, суд вважає, що незалежно від статусу цього об`єкту (житловий чи не нежитловий), і навіть за умови відсутності правовстановлюючого документу про право власності позивачів на об`єкт нерухомого майна в складі технічної документації, це абсолютно не порушує їхніх прав і аж ніяк не є підставою для скасування розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 27.10.2020 №758/од-2020 про затвердження технічної документації із землеустрою.

74.Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені статтею 141 ЗК України, ними є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

75.У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 наводиться правий висновок, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. При цьому ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

76.Це лише вказує, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості.

77.Проте лише в силу того, що позивачі володіють об`єктом нерухомого майна, який розташований в межах земельної ділянки площею 15,9043 га, право постійного землекористування в санаторію не припиняється. Лише у разі відведення позивачам частини земельної ділянки, на якій знаходиться їхній об`єкт, у порядку встановленому ЗК України (отримання дозволу, розробка документації), право користування санаторію буде припинено на частину цієї ділянки. Не заперечує й цього відповідач.

78.Попри це, суд звертає увагу, що відповідно до умов договору від 10.11.2006 купівлі-продажу аптеки АДРЕСА_5 , аптека розташована на земельній ділянці, площа якої не визначена та знаходиться у фактичному користуванні продавця. В п. 4 цього договору зазначено, що земельна ділянка, на які знаходиться відчужуваний об`єкт не є власністю продавця.

79.Таким чином, до позивачів на тих самих умовах могло перейти право користування ділянкою, на якій знаходиться цей об`єкт, що в свою чергу для закріплення її меж потребує процедури проходження визначення її меж.

80.Частиною 11 ст. 120 ЗК України передбачено те, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

81.Отже, передача у власність чи користування земельної ділянки державної або комунальної власності, яка знаходиться під відповідним об`єктом нерухомості передбачає вчинення певний дій, які передбачені зазначеною нормою Закону.

82.Крім того, 06.06.2020 ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування подарував житловий будинок літ. А, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 417,1 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 3 000 кв.м. у відповідних частках - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

83.Однак позивачі не надали доказів яким чином визначено земельну ділянку площею 3000 кв.м., доказів реєстрації прав на дану земельну ділянку. Відповідач зазначив, що з його сторони жодних рішень про відведення земельної ділянки такою площею не приймалось. Відтак, суд вважає безпідставними доводи позивачів, що частина їхньої земельної ділянки площею 3 000 кв.м. увійшла до складу земель санаторію, тим більше незаконно.

84.Отже, позивачам у власність чи у користування земельна ділянка 3000 кв.м. не виділялася, її розмір, конфігурація і межі на місцевості не визначалися. За таких обставин безпідставним є посилання заявників на те, що їхнє право на отримання у майбутньому у власність земельної ділянки певного розміру порушене через надання у постійне землекористування земельної ділянки санаторію більшого розміру, в межах якої знаходиться об`єкт нерухомого майна позивачів.

85.Таким чином, доводи про припинення санаторієм права користування частиною земельної ділянки, що знаходиться під об`єктом позивачі є безпідставними.Крім того, можливість реалізації позивачами права щодо набуття та оформлення права користування частиною земельної ділянки можлива лише після державної реєстрації загальної площі земельної ділянки 15,9043 га, що перебуває в користуванні санаторію.

86.Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться також у частині 2 ст. 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення - правовий захист порушених прав та свобод людини (а не будь-яких інших), усунення перешкод у їх реалізації. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

87.Доводи заявників про невідповідність технічної документації із землеустрою вимогам статті 55 Закону України «Про землеустрій», зокрема відсутність певних, визначених цієї статтею, документів, не має правового значення для скасування розпорядження від 27.10.2020 №758/од-2020. Наявність оскаржуваного розпорядження не є перешкодою для позивачів в реалізації їхніх прав на земельну ділянку. З цих підстав розпорядження також не підлягає скасуванню.

88.В контексті спору про скасування розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 27.10.2020 №758/од-2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» площею 15,9043 га, суд вважає за необхідне звернути увагу й на те, що 02.09.2021 Одеською обласною адміністрацією було прийнято інше розпорядження №906/од-2021, яким санаторію надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,9043 га кадастровий номер :47:004:0012, яка перебуває у його постійному користуванні на дві земельні ділянки орієнтованими площами 0,7692 га та 15,1351 га.

89.Відтак, оскаржуване розпорядження від 27.10.2020 №758/од-2020 вичерпало свою юридичну дію в результаті наступного поділу земельної ділянки площею 15,9043 га кадастровий номер :47:004:0012 на дві окремі ділянки. При цьому розпорядження від 02.09.2022 позивачі не оскаржували.

90.Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

91.Інші доводи позивачів проте, що облдержадміністрація не мала права затверджувати технічну документацію із землеустрою з цільовим призначенням 06.01 - для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, а повинна була зміни цільове призначення з 06.01 на 04.07 - для збереження та використання парків парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, перевірці та вирішенню в межах даного спору не підлягають. Так, зі змісту позову вбачається, що підставами позову було лише дотримання відповідачем ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Про це в судових засіданнях наголошували й представника позивачів, що це є єдиним питанням спору, яке слід вирішити. Позивачі підстав позову не доповнювали, не змінювали. Під час судового розгляду на цей довід не посилались жодного разу як на підставу для скасування розпорядження від 27.10.2020. Такі міркування позивачі наводили лише у своїх поясненнях як відповідь на заперечення відповідача та третіх осіб, що не є підставами позову.

92.Підсумовуючи, суд вважає, що права позивачів не порушено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

93.Судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасувати Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації № 758/од-2020 від 27.10.2020 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.09.2022.

Суддя Х.С. Ярема