Справа № 944/727/20
Провадження №2/944/225/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.09.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.,

з участю секретаря судового засідання Корабель С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

05.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що у 1991 році вона поселилася у квартиру АДРЕСА_1 . На даний час проживає там разом з сином, який є інвалідом І групи, ОСОБА_4 . Також у цій квартирі з 1991 року проживав ОСОБА_5 , який у 1994 році помер. Відповідно позивач мала намір оформити спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки була зареєстрована та проживала разом з ним, однак дізналася, що власником 55/100 частин будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є син померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ОСОБА_5 01.08.1990 подарував частку у квартирі, що підтверджується довідкою-характеристикою від 12.02.1997. ОСОБА_2 ще до 1991 року виїхав на постійне місце проживання у Російську Федерацію та з цього часу в Україну не повертався. Після смерті свого батька ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 в управління будинком не вступив, до даного часу жодного разу ніхто з можливих власників частки не навідувався до будинку та не турбувався про його цілісність, що свідчить про втрату будь-якого інтересу до будинку, в якому вона разом з сином проживає по теперішній час. На думку позивачки, оскільки вона одноособово, безперервно та відкрито користується зазначеним житлом, несе витрати на його утримання, а інші особи, зокрема ОСОБА_2 , своїх прав на вказаний будинок не пред`являють, тому вона має право на визнання за нею права власності на 55/100 частки у цьому нерухомому майні за набувальною давністю.

Дана справа перебувала в провадженні судді Карпин І.М.

Згідно розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області № 716 від 02.12.2021 про призначення проведення повторного авторозподілу судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Карпин І.М., та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2021, справа передана для розгляду судді Білецькій М.О.

Ухвалою суду від 06.12.2021 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 04.07.2022 судове засідання у справі відкладено у зв`язку із неявкою відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Тесля Б.І. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи. Відзиву на позов не подав, інших заяв та клопотань від нього не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 24.05.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечила проти такого вирішення справи.

Оскільки у судове засідання 29.08.2022 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що відповідно до довідки-характеристики №000020 від 12.02.1997, виданої Львівським обласним бюро технічної інвентаризації (Управління житлово комунального господарства Львівської державної адміністрації), житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 503, в розмірі 45/100 частки за ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 25.07.1990 за реєстровим № 1122, та в розмірі 55/100 частки за ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування, посвідченим Яворівською державною нотаріальною конторою 01.08.1990 за реєстровим № 1177.

Відповідно до копії технічного паспорта, 45/100 частки житлового будинку АДРЕСА_2 належать третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що в житловому будинку АДРЕСА_2 проживає дві окремих сім`ї, а саме сім`я ОСОБА_1 (без реєстрації) та сім`я ОСОБА_3 , що підтверджується актом встановлення факту проживання від 18.11.2019.

Згідно з акту від 21.01.2004, складеного комісією щодо обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_7 та затвердженого міським головою м. Яворова Поставитюком В., встановлено, що ОСОБА_1 , яка є дочкою ОСОБА_7 , проживала протягом 11 років в АДРЕСА_3 , за згодою ОСОБА_5 , який надав їй помешкання для проживання.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Яворівської міської ради Народних депутатів № 195 від 26.03.1998, сім`ї ОСОБА_1 в прописці в житловому будинку по АДРЕСА_4 , відмовлено.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Яворівської міської ради № 697 від 17.12.1998, сім`ї ОСОБА_1 дозволено тимчасово строком на один рік прописатися та проживати в будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з довідки ТзОВ «Львівенергозбут» ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , станом на 23.01.2020 заборгованості за електроенергію немає.

Згідно з довідки ТОВ «Львівгаззбут» ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , заборгованості за природним газом за особовим рахунком немає.

Згідно з довідки МКП «Яворіввода» ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , станом на 23.08.2020 заборгованості за воду немає.

Таким чином, позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давність на 55/100 частки у житловому будинку з тих підстав, що вона з 1991 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє та користується даним майном.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Наведене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Відтак, у суді знайшов своє підтвердження належними доказами факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачкою ОСОБА_1 55/100 частинами будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 1991 року, тобто протягом строку, що перевищує десять років, а також те, що ніхто не заявив про свої права на частину будинку, а тому суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 55/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за набувальною давністю

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1389,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 335, 344 Цивільного кодексу України, ст. ст.12, 81, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 55/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1389 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.09.2022.

Позивач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_4 ,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_5 .

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

остання відома адреса місця проживання:

АДРЕСА_4 .

РНОКПП невідомо.

Третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_6 ,

РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Білецька