УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі судді:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів. Також ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про забезпечення позову. У даній заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м. кв, що знаходиться по АДРЕСА_1 , адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165,7 м. кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею, 184,0 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для обслуговування об`єктів комерційного призначення (торгового комплексу), загальною площею 0,5647 га, кадастровий номер:01:004:2783, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Підстави та вид забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що іншим чином неможливо зберегти спадкове майно та у разі задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю не можливо буде безперешкодно виконати рішення суду.

Вирішуючи дану заяву, суд виходить з того, що забезпечення позову здійснюється лише у випадку, коли є належні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз»яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м. кв, що знаходиться по АДРЕСА_1 , адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165,7 м. кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею, 184,0 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для обслуговування об`єктів комерційного призначення (торгового комплексу), загальною площею 0,5647 га, кадастровий номер :01:004:2783, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На думку заявника, є підстави вважати, що дані об`єкти відповідач може відчужити на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за її позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів.

Однак заявник на підтвердження обставин, що саме ОСОБА_2 на даний час є власником об`єктів нерухомого майна, на котрі вона просить накласти арешт, не надала суду жодних документів, котрі б підтверджували такі обставини, і які необхідні для забезпечення позову.

Такі відомості необхідні для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки із-за відсутності таких документів суд позбавлений можливості перевірити чи дійсно відповідач є власником даного майна.

У випадку накладення арешту на майно, котре не належить на праві власності відповідачу, призведе до порушення конституційних прав та інтересів інших осіб, що є неприпустимим.

Відсутність даних відомостей, котрі необхідні для забезпечення позову свідчить про її невідповідність вимогам п.7 ч.1, 2 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до норм ЦПК України суд не може збирати докази з власної ініціативи, в тому числі інформацію необхідну для забезпечення позову, оскільки це призведе до порушення принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, що є неприпустимим та буде свідчити про упередженість суду.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, тому її слід повернути заявнику.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що після усунення недоліків заявник вправі повторно звернутись із заявою про забезпечення позову з додержанням вимог ст. 151 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її тексту, шляхом подання апеляційної скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення вбоскладення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук