Справа № 515/900/22
Провадження № 2/515/1303/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Татарбунари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У серпні 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить поділити спільне майно подружжя, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині в ідеальній частці кожному та припинити право сумісної власності на нерухоме майно; визнати за ним та відповідачкою право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за кожним, посилаючись на неможливість вирішення спору у добровільному порядку.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали повністю (вх.№4259/22-вх 05.09.2022).

Відповідачка у своїй заяві позов визнала, також просила справу слухати у її відсутність (вх. № 4445/22-вх 12.09.2022).

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до такого.

Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як передбачено ч.1 ст.69 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК. Вартість майна, яке підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з його дійсної вартості на час вирішення спору.

Судом встановлено, що з 15 листопада 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 березня 2020 року. Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с. 9).

В період шлюбу ними придбано у спільну сумісну власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А., зареєстрованого у реєстрі за №473 (а.с.10-11). Право власності зареєстровано 17 березня 2006 року за ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно з копією технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 15 листопада 2011 року Татарбунарським БТІ, в натурі є: житловий будинок А загальною площею 99,5 кв.м. та житловою площею 50,2 кв.м, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами 1-3 який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №307065255 від 10 серпня 2022 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 лютого 2006 року, під забороною, арештом, в іпотеці не перебуває (а.с. 21).

Вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами станом на 01 серпня 2022 року складає 75 576,00 грн. Вартість будинку визначена за оціночною (ринковою) вартістю згідно висновку, виконаного оцінювачем ТОВ " Імперіал-777" станом на 01 серпня 2022 року, та не заперечується сторонами (а.с. 17).

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, презюмується законодавством.

У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачка суду не представила доказів, що житловий будинок не було нажито подружжям за час шлюбу та за кошти, що належали їй особисто, позов визнала.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за сторонами (кожним з них) права власності на 1/2 частину спірного майна (ідеальні частки), з позбавленням відповідача права на цілу частку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті.

За таких обставин, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 142, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна виділити із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Зарічне Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , 1/2 частину житлового будинку на плані А, загальною площею 99,5 кв.м. та житловою площею 50,2 кв.м, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами 1-3 який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право особистої приватної власності на вказане майно.

В порядку поділу майна виділити із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , 1/2 частину житлового будинку на плані А, загальною площею 99,5 кв.м. та житловою площею 50,2 кв.м, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами 1-3 який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею право особистої приватної власності на вказане майно, позбавивши її права власності на цілу частку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 к.).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з державного бюджету судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00к.), сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 09 серпня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 12.09.2022.