Провадження № 2/361/2132/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 вересня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначала, що згідно договору дарування від 10.10.2009, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори Крученюком П.В., зареєстрованого в реєстрі № 2-2092, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 1974 року народження. Відповідач ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з 2013 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов.

Відповідач не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особисті речі в будинку відсутні.

Оскільки будинок належить позивачу, то їй доводиться оплачувати за відповідача всі комунальні та інші послуги, його подальша реєстрація за вказаною вище адресою є недоцільною, обтяжуючою і перешкоджає їй в праві користування та розпорядження, зокрема отримати субсидію.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з?явилися, до суду надали письмові заяви в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 10.10.2009, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори Крученюком П.В., зареєстрованого в реєстрі № 2-2092, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП КОР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 24134815 від 14.10.2009, реєстраційний номер: 22029458 (а.с. 5-7).

Відповідно до акту підтвердження фактичного не проживання гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 від 30 жовтня 2020 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Углач Н.А. при свідках ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за вище вказаною адресою з 2013 року і по даний час (а.с.11).

У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , так як відповідач не проживає у даному будинку більше одного року.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 350, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський