СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/164/22
Провадження №2/547/146/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Л.Г.Телешун,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

представник позивача ТОВ "ФК "Дінеро" адвокат С.В.Павленко,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 позивач ТОВ "ФК "Дінеро" звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором позики № AG3423649 (номер у ІТ системі L2858948) від 18.12.2019, укладеного між ТОВ "ФК "Дінеро" та ОСОБА_2 , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором позики у сумі 9000,00 грн. Борг включає у себе заборгованість 9000,00 грн за кредитом, 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 0,00 заборгованість за процентами, 0,00 заборгованість за нарахованими штрафи/пені за період 18.12.2019 25.11.2021. Позика надавалася терміном до 01.02.2020 у сумі 9000,00 грн Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 11.07.2022 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 10.08.2022; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 11.07.2022 і позовної заяви з додатками.

Позивач представника у судове засідання не направив, просив розглянути справу за відсутності свого представника і задоволити позов повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с. 59, 71, 73).

Відповідач повідомлений про розгляд справи: судову повістку з ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, позовною заявою з додатками направлено на його електронну пошту 13.07.2022; виклик до суду розміщено на веб-порталі судової влади 12.08.2022 у зв`язку із відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання (а.с. 48, 52). Відповідач вказав судові адресу свого проживання у м. Кам`янське Дніпропетровської області (а.с. 51, 53). Відомості про своє зареєстроване місце проживання судові не надав.

Відповідач у судове засідання 10.08.2022 не з`явився, про причини неявки у засідання суд не повідомив, не подав відзив або будь-яких інших документів у справі. Телефонограмою від 10.08.2022 підтвердив отримання судового виклику у застосунку "Дія". Поінформував, що спілкувався із представником позивача, сплачувати борг не відмовляється. Повертатиме кошти як віднайде роботу.

Суд оцінює зміст вказаного повідомлення як визнання позову, яке, водночас, повинно бути перевірене судом.

Так, суд витребував у позивача письмове підтвердження щодо наявної заборгованості відповідача перед позивачем та щодо можливого узгодження сторонами розстрочки сплати заборгованості (а.с. 66). Позивач 15.08.2022 склав довідку № 3636 про відсутність погашень за договором позики з боку відповідача перед позивачем (а.с. 71-73).

Позивач представника у судове засідання 06.09.2022 не направив, клопотав розглянути справу за відсутності свого представника та задоволити позов (а.с. 71, 73).

Відповідач у судове засідання 06.09.2022 не з`явився повторно.

Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача і відповідача з перевіркою наявності законних підстав для визнання відповідачем позову.

Суд встановив, що 18.12.2019 між ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро", як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № AG3423649 (номер у ІТ системі L2858948) за допомогою дистанційних засобів, який складається з Спеціальних умов договору позики та Загальних умов договору позики та змін і доповнень до них. За умовами укладеного договору позивач надав відповідачеві кредит у сумі 9000,00 грн строком на 45 днів, з повним погашенням позики до 01.02.2020. Процентна ставка 1,14 % за день. Штраф 4599,00 грн, пеня 1,50 % (а.с. 5-8, 20, 57).

Відповідно до платежу № 183993725 на картковий рахунок НОМЕР_1 перераховано кошти в розмірі 9000,00 грн, що підтверджує отримання відповідачем грошових коштів від позивача (а.с. 21).

Із наданого судові розрахунку заборгованості станом на 25.11.2021 за договором № AG3423649 від 18.12.2019 встановлено, що відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 9000,00 грн. Строк дії договору продовжувався з 01.02.2020 на 7 днів з комісією за організацію продовження 1026,00 грн, 08.02.2022 на 14 днів з комісією за організацію продовження 1800,00 грн, 21.02.2020 на 7 днів з комісією за організацію продовження 1026,00 грн, 29.02.2020 на 14 днів з комісією за організацію продовження 1800,00 грн, 14.03.2020 на 7 днів з комісією за організацію продовження 1026,00 грн, 23.03.2020 на 30 днів з комісією за організацію продовження 3330,00 грн, 21.04.2020 на 30 днів з комісією за організацію продовження 1800,00 грн (а.с. 16-19).

Окрім того, в матеріалах справи наявний доказ введення коду підтвердження відповідачем укладення договору на основі Загальних умов позики, який надіслано позивачем (а.с. 20).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак суд робить висновок що між сторонами 18.12.2019 укладено договір позики.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1018 ЦК).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК).

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК).

Позивач є фінансовою установою (а.с. 41).

Згідно з платежем № 183993725 від 18.12.2019 на картковий рахунок НОМЕР_1 перераховано кошти в розмірі 9000,00 грн, чим підтверджується, що ТОВ "ФК "Дінеро" належним чином виконало умови договору позики та перерахувало грошові кошти позичальникові ОСОБА_3 (а.с. 21).

Отже позивач надав відповідачеві передбачену договором позики та спеціальними умовами договору позики № AG3423649 позику у сумі 9000,00 грн.

Згідно складеного позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.11.2021 за вказаним договором позики складає 9000,00 грн (а.с. 16-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача щодо неналежного виконання зобов`язань за договором позики № AG3423649 від 18.12.2019; суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 9000,00 грн.

Визнання позову відповідачем відповідає закону та надає відповідачеві вказану нижче пільгу щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову суд, відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, повертає позивачеві з державного бюджету 50 % відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1240,50 грн (2481 х 50 %) (а.с. 4), а інші 1240,50 грн суд стягує з відповідача на користь позивача, а не стягує з відповідача на користь позивача усі сплачені позивачем 2481,00 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИІРШИВ:

Задоволити позов повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" заборгованість за договором позики № AG3423649 (номер у ІТ системі L2858948) від 18.12.2019 у сумі 9000,00 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову платіжним дорученням АТ "ОТП Банк" № 15477 від 03.02.2022 у сумі 2481,00 грн, а саме повернути 1240,50 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" 1240,50 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" (м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, літера А; ідентифікаційний код 41350844).

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_2 виданий 10.01.1996 Семенівським РВ УМВС України у Полтавській області; останнє відоме зареєстроване місце проживання на час укладення договору позики: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складене 06.09.2022.

Суддя В.Ф.Харченко