ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 942/965/21

Провадження № 22-ц/4820/1228/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Журбіцький В.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 942/965/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року (суддя Ніколова С.В., повний текст судового рішення складено 30 травня 2022 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Акціонерне товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі Хмельницька дирекція АТ «Укрпошта») вказувало, що 08 липня 2020 року між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 укладено договір новації № 16-460 про заміну первісного зобов`язання, що виникло внаслідок протиправного заволодіння останньою під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами в розмірі 10814, 44 грн, новим зобов`язанням відповідно до ст.ст. 604, 1053 ЦК України.

Позивач вказує, що 29.08.2019 з ОСОБА_1 при прийнятті її на посаду начальника відділення поштового зв`язку Бубнівка (Волочиськ) Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Пізніше сторони здійснили заміну зобов`язання про відшкодування розміру матеріальної шкоди, що була завдана відповідачкою шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами під час виконання трудових обов`язків на позикове зобов`язання.

Відповідно до п. 3 договору новації зміст і умови нового позикового зобов`язання викладені у договорі позики від 08.07.2020, в якому сторонами є сторони за первісним зобов`язанням і за цим договором. Так як, ОСОБА_1 свої грошові зобов`язання за договором позики не виконала, тому станом на 29.06.2021 виникла заборгованість у розмірі 16471,58 грн, що складалася з: 10814,44 грн заборгованості з повернення суми позики,1094,76 грн втрати від інфляції за весь час прострочення, 1285,08 грн нарахована пеня на дату розрахунку, 300 грн 3 % річних на дату розрахунку, 2977,30 грн - штраф 25 % від суми простроченого платежу.

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 16471,58 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, АТ «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою докази, що підтверджують заміну первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами в розмірі 10814,44 грн. Також, суд дійшов помилкового висновку, зазначивши, що договір позики від 08.07.2020, на підставі якого пред`явлено позов, вважається неукладеним через неотримання позичальником коштів.

Адже, судом першої інстанції не надано оцінку тій обставині, що 08.02.2020 між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 укладено договір про новацію боргу у позикове зобов`язання, а також договір позики, що є взаємопов`язаними.

Апелянт вказує, що помилковим є висновок суду про недоведеність наявності між сторонами попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, а укладений між сторонами договір короткострокової безвідсоткової позики від 08.07.2020 не підтверджує виникнення нового зобов`язання та досягнення згоди щодо усіх його істотних умов.

Разом з тим, факт первісного зобов`язання не оспорювався, а був визнаний ОСОБА_1 та за її волевиявлення укладено договір новації, який не оспорювався відповідачкою, що свідчить про чинність такого договору та обов`язок останньої на відшкодування шкоди шляхом новації.

Зважаючи на викладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності існування між сторонами попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, їх виду та розміру. Також суд виходив з того, що спричинена позивачу як роботодавцю матеріальна шкода внаслідок протиправного заволодіння відповідачем під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами не є боргом в розумінні позики, а договір короткострокової безвідсоткової позики не є новацією цього ж боргу, тому виниклі відносини не вважаються позиковими та не регулюються нормами, на які посилався позивач.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказом ХД АТ Укрпошта про прийняття на роботу № 2430-к від 27.08.2019 ОСОБА_1 29.08.2019 була прийнята на роботу на посаду начальника відділення поштового зв`язку (с. Бубнівка) Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» (а.с. 14).

29 серпня 2019 між АТ «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідачку було ознайомлено з правилами роботи і вона зобов`язалась у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних цінностей і грошових засобів, а також порядок подання звітності (а.с. 13).

08.07.2020 між АТ «Укрпошта» в особі директора Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 укладено договір новації № 16-460 про заміну первісного зобов`язання, що виникло внаслідок протиправного заволодіння ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків, як працівника Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта», грошовими коштами в розмірі 10814,44 грн (а.с. 17).

Відповідно до п.п. 1, 2 цього ж договору, ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю відшкодувати матеріальну шкоду, завдану АТ «Укрпошта» в сумі 10814,44 грн, що була завдана шляхом протиправного заволодіння нею під час виконання трудових обов`язків та АТ «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» прийшли до згоди про заміну зобов`язання про відшкодування зазначеної завданої матеріальної шкоди (далі - первісне зобов`язання) новим зобов`язанням відповідно до ст.ст. 604, 1053 ЦК України. Первісне зобов`язання припиняється з моменту набрання чинності цим договором.

Відповідно до п. 3 цього договору зміст і умови нового зобов`язання викладені у договорі позики від 08.07.2020 року, сторонами якого є сторони за первісним зобов`язанням за цим Договором (а.с. 17).

08 липня 2020 року між АТ «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 укладено договір короткострокової безвідсоткової позики № 16-461. За п. 1.1 цього договору позичальник, керуючись ст.ст. 604, 1053 ЦК України, зобов`язується на умовах, у строк і в порядку, визначеному цим договором позики, сплатити позикодавцю грошові кошти (повернути суму боргу) в розмірі 10814,44 грн (а.с. 18).

Згідно з п. 2.1 договору позики, позичальник здійснює зобов`язання щодо перерахування суми позики позикодавцю протягом 30 календарних днів з дати укладення договору шляхом внесення грошових коштів у касу позикодавця за місцем знаходження позикодавця та/або шляхом перерахування на рахунок позикодавця банківській установі, зазначений у даному Договорі.

За прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму простроченого боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми за кожен день прострочки, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення та штраф у розмірі 25 % від суми простроченого платежу, у разі прострочки більше ніж на 1 день (п. 3.2).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 29.06.2021 заборгованість ОСОБА_1 склала 11909,20 грн, з яких: 10814, 44 грн заборгованість з повернення суми позики, 1094,76 грн - втрати від інфляції та 4562,38 грн. сума штрафних санкцій, з яких: 1285,08 грн пені, 300 грн штраф (3 % річних), 2977,30 грн штраф (неустойка) 25 % від суми простроченого платежу (а.с. 9-10).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону виходячи з наступного.

В силу положень статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

За своєю правовою природою розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки право вимоги.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У позовній заяві позивач, посилаючись на положення статей 1046, 1047, 1049 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно частини 2 статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Аналізуючи природу спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладений між сторонами Договір короткострокової безвідсоткової позики від 08.07.2020 року не підтверджує виникнення нового зобов`язання та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, оскільки реальної передачі позичальникові грошових коштів у розмірі 10814,44 грн не відбулось.

Вищенаведені доводи відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року в справі №560/1299/17.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що зазначені в договорах новації та короткострокової безвідсоткової позики грошові кошти в сумі 10814,44 грн відповідачка від позивача не отримувала.

Судова колегія констатує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин щодо існування між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, їх виду та розміру.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що фактично предметом позову в даному випадку є відшкодування підприємству майнової шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків. Порядок відшкодування такого виду шкоди регламентується нормами трудового законодавства, зокрема, КЗпП України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави вважати обґрунтованою позицію позивача щодо новації зобов`язання, враховуючи правову природу заподіяння та порядку відшкодування шкоди ОСОБА_1 відповідно до вимог трудового законодавства, КЗпП України, а не норм ЦК України.

Судова колегія вважає, що доводи апелянта зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду та невірного тлумачення норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай