Справа № 594/594/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Дейнюк м.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2008 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі Ѕ частини від його доходу щомісячно, починаючи з 08 січня 2008 року і до досягнення дітьми повноліття. По червень 2019 року відповідач сплачував аліменти, однак станом на 13 червня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить по 84422,88 грн, які добровільно сплатити не бажає. Зважаючи на те, що згідно ч.1 ст.196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментах на утримання дитини, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку(пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2022 року у розмірі 84422,88 грн, що становить 100% заборгованості по сплаті аліментів станом на 13 червня 2022 року.

Позивачка в зал судового засідання не прибула, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що у 2019 році звільнився з роботи, а тому перестав сплачувати аліменти. В цей час не може працювати, так як хворіє, болить спина, відтак не має коштів для сплати аліментів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

18 лютого 2008 року шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, про що відділом ДРАЦС РС Борщівського РУЮ у Тернопільській області складено відповідний актовий запис за №24 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).

У сторін є дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 08 листопада 2019 року є повнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2008 року стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_7 у розмірі Ѕ частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи з 08 січня 2008 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення набрало законної сили 01 лютого 2008 року.

На підставі зазначеного вище рішення суду 05 лютого 2008 року видано виконавчий лист.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №6223001 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів, виданого Борщівським районним відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі від 13 червня 2022 року за №7268, відповідач ОСОБА_1 , починаючи з липня 2019 року допускав заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, яку частково сплатив в розмірі 3027,12 грн в листопаді 2020 року. На день звернення позивачки до суду з даним позовом станом на 01 червня 2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 84422,88 грн.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частин 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів, а тому є підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц , у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Суд погоджується з обчисленням пені у розмірі 438702,12 грн., відповідно до наданого позивачкою розрахунку, оскільки він відповідає порядку нарахування пені, визначеному ч.1 ст.196 СК України та правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України пеня стягується в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

З огляду на наведене позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2022 року (за виключенням листопада 2020 року) у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів на час звернення позивачки до суду з позовом у розмірі 84 422,88 грн.

Згідно п.3) ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263,

265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів за рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2008 року у справі №2-63/08 на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2022 року в сумі 84 422 (вісімдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 88 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_2 , жителька с.Слобідка-Мушкатівська Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , житель с.Слобідка-Мушкатівська Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 21 вересня 2022 року.

Головуючий