КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2469/22
УХВАЛА

07.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2022 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки свою користь:

- у відшкодування матеріальної шкоди 8488,87 грн.;

- у відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження 1400,00 грн.;

- у відшкодування моральної шкоди 8000,00 грн.;

- у відшкодування витрат на правову допомогу 30000,00 грн.;

- у відшкодування витрат зі сплати судового збору 992,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2022 року вказану позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання на 07.09.2022 року з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 07.09.2022 року відповідачка не з`явилась, однак надала до суду в електронній формі через підсистему «Елетронний суд» клопотання про зупинення провадження по справі, з посиланням на те, що вона ОСОБА_1 перебуває за межами України через введений на території України воєнний стан, за наслідком чого позбавлена можливості прийняти участь в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, з підстав його необґрунтованості та безпідставності, а також стверджував, що відповідачка не позбавлена можливості прийняти участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заслухавши пояснення сторони позивача по справі, дослідивши подане до суду клопотання та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Суд зазначає, що підстави для зупинення провадження по справі під час розгляду справи в порядку цивільного судочинства передбачені главою 8 ЦПК України.

Так, у відповідності до статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі:

1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу;

4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення;

4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації;

5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Також, ЦПК України, а саме статтею 252 передбачено право суду зупинити провадження у справі.

У відповідності до вказаної статті, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу;

3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні;

4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності;

5) призначення судом експертизи;

6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу;

8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Суд не зупиняє провадження у випадках, встановлених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Отже, Цивільним Процесуальним Законодавством не передбачено зупинення провадження по справі з підстав перебування учасника по справі за межами України.

За наслідком вищевикладеного, приймаючи, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 3 ЦПК України), суд вважає клопотання відповідача про зупинення провадження по справі не підлягаючим задоволенню.

Одночасно, судом приймаються доводи відповідачки стосовного того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та діє на час постановлення цієї ухвали суду.

Разом з тим, ЦПК України не передбачено зупинення провадження по справі з цих підстав.

Однак, у відповідності до ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, враховуючи введений на території України воєнний стан, вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що остання не позбавлена права прийняти участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку передбаченому статтею 212 ЦПК України.

Відповідачкою у поданому клопотанні не доведено і не наведено жодних підстав, які перешкоджають їй прийняти участь в судовому засіданні по справі у передбаченим законом спосіб, а саме в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку передбаченому статтею 212 ЦПК України через підсистему «Easy Con».

Одночасно судом приймається, що у відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За наслідком вищевикладеного, враховуючи, що процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, процесуальні дії суду чітко врегульовані нормами ЦПК України, зокрема у відповідності до яких здійснюється цивільне судочинство, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для відповідача, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також відповідачка має право на прийняття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку передбаченому статтею 212 ЦПК України.

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі є необґрунтованим і безпідставним, за наслідком чого підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 253 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 07.09.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.