Справа № 135/864/22
Провадження № 2-з/135/14/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрової С.О., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Красиловського Вадима Олександровича про забезпечення (витребування) доказів, -

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Красиловський Вадим Олександрович звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області суду із заявою про забезпечення (витребування) доказів до подання позову. В обґрунтування заяви про забезпечення доказів, представник заявника посилається на те, що у нього виникли складнощі в отриманні доказів через відмову Печерської районної державної адміністрації в місті Києві та Ладижинської міської ради у надані інформації та копій документів з реєстраційної справи ПП «Ладпроект».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2022 року, заяву про забезпечення (витребування) доказів передано в провадження судді Нікандрової С.О.

Вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення доказів, суддя приходить до висновку, що матеріали заяви не відповідають вимогам статей 116, 117 ЦПК України, а тому їх слід повернути, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 УПК України.

Відповідно до пунктів 2-6 частини першої 1 статті 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів, серед іншого, зазначається:

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

Одним із способів забезпечення судом доказів, зазначених у частині другій статті 116 ЦПК України, є витребування та (або) огляд доказів, в тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Подана заява не містить повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Подана заява про забезпечення доказів шляхом витребування доказів до подання позовної заяви за своїм змістом не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, оскільки не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів, як витребування та (або) огляд доказів, в тому числі за їх місцезнаходженням, не зазначено, які саме обставини можуть підтвердити витребувані докази під час майбутнього розгляду справи.

Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення доказів до пред`явлення позову до суду, представник заявника взагалі не вказує між якими сторонами виник цивільно-правовий спір, з яким предметом та з яких правових підстав.

Крім того, заявник при зверненні до суду не навів переконливих доказів, які б достеменно вказували на те, що наведений в заяві засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, як це передбачено ч.1 ст.116 ЦПК України.

Аналізуючи наведені положення необхідно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом витребування та (або) огляд доказів, в тому числі за їх місцезнаходженням, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 у справі №9901/608/19.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення

збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

З заяви вбачається, що фактично її мета зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя. З огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, а також зазначені правові позиції Верховного Суду, наразі суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Красиловського Вадима Олександровича про забезпечення (витребування) доказів до подання позову подана без додержання вимог статті 117 ЦПК України, оскільки заявником не наведено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також те, що вказані докази можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, заявник не обґрунтував належність цих доказів для підтвердження відповідних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117, 258-261, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Красиловського Вадима Олександровича про забезпечення (витребування) доказів повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О. Нікандрова