Справа № 155/459/19 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г. М.
Провадження № 22-ц/802/19/22 Категорія: 10 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Здрилюк О. І.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника правонаступника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Фрейдун О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання права власності на майно за набувальною давністю, за апеляційною скаргою представника правонаступника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що він працював машиністом екскаватора Луцької дорожньо-експлуатаційної дільниці (далі - ДЕД) № 868 Упрдору № 10 Міністерства транспорту України, службове приміщення якого було розташоване в селі Шклинь Горохівського району Волинської області на вулиці Молодіжній, 11. Згідно з розпорядженням керівництва Луцької дорожньо-експлуатаційної дільниці (ДЕД) № 868 Упрдору № 10 його сім`ї в складі 4 осіб було надано житло в приміщенні ДРП № 5 на вулиці Молодіжній, 11 в селі Шклинь Горохівського району Волинської області. У 2005 році ДРП № 5 філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» переїхали в новозбудовані приміщення, які знаходяться на АДРЕСА_1 , а його сім`я залишилась проживати у старому приміщенні, яке знаходиться на балансі філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор».

Позивач також зазначав, що з 03 вересня 1993 року він добросовісно заволодів та продовжує по даний час відкрито та безперервно володіти нерухомим майном домоволодінням, яке складається із житлового будинку та надвірних будівель і споруд.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову.

22 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_5 адвокат Богонос І. М. подав апеляційному суду заяву, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач у цій справі ОСОБА_5 , а тому просив замінити позивача його правонаступником.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 адвоката Богоноса І. М. про заміну сторони позивача його правонаступником відмовлено.

Ухвалено зупинити провадження у цій справі до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 липня 2022 року до участі у цій справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні правонаступник позивача ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити, представник третьої особи ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з 30 червня 1986 року працював машиністом екскаватора 5 розряду Луцької дорожньо-експлуатаційної дільниці (далі-ДЕД) № 868 Упрдору № 10 Міністерства транспорту України (на даний час - філія «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор») (т. 1, а. с. 35-39).

Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в будинковій книзі не зазначено номер будинку та назву вулиці) (т. 1, а. с. 31-34).

В січні 2019 року на замовлення філії «Луцької ДЕД» Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» був виготовлений технічний паспорт (т. 1, а. с. 43-46) на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 загальною площею 131,8 кв.м, житлова площа 92,2 кв.м, допоміжна площа 39,6 кв.м. Біля житлового будинку розташовані погріб з шийкою В, прибудова а, прибудова а1, гараж б, хлів Б-1, прибудова б1, вбиральня Д, ганок а2, ганок а3, водогін Г (т. 1, а. с.43-46).

За інформацією відділу з питань організації діяльності Центру надання адміністративних послуг Горохівської районної державної адміністрації від 07 лютого 2020 року за підприємством «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зареєстровано домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж Б-1 загальною площею 238 кв.м, а 17 жовтня 2010 року - гараж А-2 загальною площею 247,2 кв.м (т. 1, а. с. 84).

30 жовтня 2018 року виконавчий комітет Шклинської сільської ради Горохівського району Волинської області прийняв рішення про присвоєння будинку АДРЕСА_2 (під назвою «Гаражі») на АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Волинській області та використовуються як виробничі приміщення ДРП № 5 філія «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор», будинковий номер «46» згідно їх розташування на АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 93).

Судом також встановлено, що домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване на АДРЕСА_2 , перебуває на балансі філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» з 2000 року як службове приміщення. В цьому приміщенні проживає і зареєстрована сім`я тракториста ДРП-5 філії «Луцька ДЕД» ОСОБА_5 у складі семи осіб. Залишкова балансова вартість домоволодіння 4920 грн (т. 1, а. с. 40).

Акціонерне товариство «ДАК «Автомобільні дороги України» створене на підставі рішення Державного агентства автомобільних доріг України, яке є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України, 100 відсотків акцій якого належить державі. Державне підприємство «Волинський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є правонаступником зобов`язань та договорів ліквідованого Волинського обласного об`єднання державних дорожніх підприємств та реорганізованих дорожніх державних підприємств.

Крім того судом встановлено, що приміщення, в якому зареєстрована і проживає сім`я позивача ОСОБА_5 і яке розташоване в АДРЕСА_2 увійшло до статутного фонду АТ «ДАК «Автомобільні дороги України, є власністю товариства, перебуває у господарському віданні ДП «Волинський облавтодор» і обліковується на балансі філії «Луцька ДЕД ДП «Волинський облавтодор» як службове приміщення (т. 1, а. с. 129, 130, 131, т. 2, а. с. 126, 174-179).

ОСОБА_5 у своїй позовній заяві просив суд визнати за ним право власності на зазначене приміщення за набувальною давністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для визнання за позивачем права власності на спірне приміщення за набувальною давністю відсутні.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до частини 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно зі статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та на відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок про те, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Тобто позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що у майна є власник, на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Отже, як встановлено судом, сім`я померлого ОСОБА_5 користується спірною будівлею, яка перебуває на балансі відповідача та входить до статутного фонду АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», будь-яких письмових доказів про передачу у користування ОСОБА_5 спірного майна, суду надано не було.

Зазначене свідчить про те, що позивач був обізнаний про власника будівлі та звертався до нього з питанням приватизації майна, а отже знав, що заволодів чужою річчю, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що позивач не є добросовісним набувачем спірного приміщення, відкритість і безперервність користування цим майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо в момент набуття річчю її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, яке знаходиться на АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника правонаступника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді