Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3548/21
Провадження № 2/332/332/22
Рішення

Іменем України

30 серпня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що в подальшому було уточнено шляхом зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.01.2018 близько 06-30 год. на проїжджій частині вул. Північне шосе м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», поліс № АК/7813485 від 15.12.2017), під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС») під керуванням ОСОБА_1 .

У встановлений строк до ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» було подано письмове повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку та справі було присвоєно номер 126576.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 31.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 0000389 за ч. 1 ст. 286 КК України.

07.03.2018 відносно ОСОБА_3 складено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 286 КК України та спрямовано його для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були отримані тілесні ушкодження, що потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день. Крім того, йому були спричинені тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Лікування позивача продовжується, розмір витрат на придбання медикаментів станом на 01.03.2019 складає 125 858,89 грн, що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Між роботодавцем позивача ПАТ «Запоріжсталь» та СК «АСКА» укладено договір добровільного медичного страхування, за яким проводились виплати безпосередньо медичній установі, та що не враховані в суми витрат на придбання медикаментів, які пред`являються до відшкодування за цим позовом.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження отримав і належний позивачу автомобіль. Пошкодження зафіксовані в: протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.01.2018, висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-97 від 16.02.2018 за кримінальним провадження № 0000389, висновку експертного авто товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП від 24.07.2018.

Загальний розмір шкоди, спричиненої позивачу станом на 10.03.2020 становить 238 945,46 грн та складається з наступного: 145 354,11 грн витрати на придбання медикаментів; 92 391,35 грн розмір збитку від пошкодження автомобіля станом на 31.08.2018; 1 200,00 грн вартість послуг з експертного авто товарознавчого дослідження.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була спричинена моральна шкода, що полягала у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням ним тілесних ушкоджень.

09.10.2019 вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя по кримінальній справі № 332/677/18 (провадження № 1-кп/332/16/19), що набрав законної сили 11.11.2019, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Частково задоволено позов потерпілого ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 219 450,14 грн матеріальної шкоди та 50 000,00 грн моральної шкоди.

11.05.2018 цінним листом з описом вкладення з штрихкодовим ідентифікатором № 891 на адресу ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» позивачем була направлена заява від 11.05.2018 про виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 31.01.2018.

04.12.2019 листом № 04-3098 у відповідь на заяву ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» повідомило позивача про те, що відсутні підстави для проведення виплати відшкодування, оскільки відповідно до розділу 8 «особливі умови використання забезпеченого ТЗ» договору (поліс № АК/7813485), укладеного з власником транспортного засобу ЗАЗ 1103, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 встановлено, що до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років, а водійський стаж ОСОБА_3 становить менше 3-років та посвідчення водія вона взагалі не отримувала.

14.01.2020 цінним листом з описом вкладення на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України позивачем була направлена заява від 14.01.2020 про виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 31.01.2018.

Листом № 3.1-02/5262 від 14.02.2020 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило його про те, що немає правових підстав для виплати йому відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну йому шкоду.

У травні 2020 позивачем було пред`явлено позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 та ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ».

28.04.2021 постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 22-ц/807/131/21

(ЄУН 332/602/20) рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2020 по цій справі скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з тієї підстави, що М(Т)СБУ є неналежним відповідачем.

Відтак, ОСОБА_1 вважає, що відповідальність за спричинену йому шкоду повинно понести ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», а тому він просить суд стягнути з останнього на його користь 20 469,98 грн, що складається з: витрат на лікування в розмірі 19 495,22 грн та моральної шкоди в розмірі 974,76 грн.

01.12.2021 від представника відповідача адвоката Синюка С.Л., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, адже вимоги за цим позовом можуть бути заявлені лише до заподіювача шкоди, яким в даному випадку є ОСОБА_3 .

Від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та документально підтверджено, що 31.01.2018 близько 06-30 год. на проїжджій частині вул. Північне шосе м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . Цивільна відповідальність останнього застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ».

Власником транспортного засобу ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с. 9). Цивільна відповідальність останнього застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС» (а.с. 10).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 31.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 0000389 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були отримані тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому нижнього полюса лівого надколінка, крайовий перелом медіального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, рани в області правого надколінка, закритого уламкового перелому задньої стінки правої вертлюжної западини зі зміщенням кісткових фрагментів з діастазом (розходженням) кісткових фрагментів, з переходом лінії перелому на кришу та передню стінку западини та сідничну кісту, крайових переломів передньої та задньої стінок лівої вертлюжної западини зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого вивиху правого стегна, набряку м`яких тканин в області правого тазостегнового суглоба, саден в області правого стегна, закритого перелому головки 1-го ребра справа, закритого перелому п`ятої п`ястної кістки лівої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більш як 21 день. Крім того, позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забоїв м`яких тканин в області обличчя, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с. 11-13).

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної, належний позивачу автомобіль отримав наступні механічні пошкодження: панель переднього бампера, демпфер переднього бампера, гратка переднього номеру, гратка радіатору, облицовка капоту, вимикач ручки капоту, петлі капоту, ізоляція капоту, цапфа капоту, гачок замка капоту, гнучка тяга капоту, замикаюча пружина капоту, фара ліва, фара права, бічний покажчик повороту, крило переднє праве, підкрилок передній лівий, підкрилок передній правий, поперечна балка, панель передня, колісна арка передня ліва, декоративна гратка зовнішня ліва, декоративна гратка зовнішня права, вітрове скло, ущільнювач вітрового скла, водостік передній лівий, водостік передній правий, двері передні ліві, облицювання двері передньої лівої, бічна рама, панель приладів, кондиціонер, сидіння переднє ліве, приводний вал лівий, манжет зовнішній лівий, поперечний важіль передній лівий, опорний стояк передній лівий, амортизація передня ліва, диск колеса передній лівий, покришка передня ліва, стабілізатор, верхнє облицювання рульової колонки, нижнє облицювання рульової колонки, підсилювач гальм (головного гальмівного циліндру), водяний радіатор, вентилятор, розширювальний бачок, кришка двигуна, повітряний фільтр, облицювання двигуна, опора коробки перемикання, джгут двигуна, акумуляторна батарея, звуковий сигнал.

Зазначені вище пошкодження зафіксовані в: протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.01.2018, висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-97 від 16.02.2018 за кримінальним провадження № 0000389, висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 951 з визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП від 24.07.2018 (а.с. 15-20).

Загальний розмір шкоди, спричиненої позивачу станом на 10.03.2020 становить 238 945,46 грн та складається з наступного: 145 354,11 грн витрати на придбання медикаментів; 92 391,35 грн розмір збитку від пошкодження автомобіля станом на 31.08.2018; 1 200,00 грн вартість послуг з експертного автотоварознавчого дослідження.

09.10.2019 вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя по кримінальній справі № 332/677/18 (провадження № 1-кп/332/16/19), що набрав законної сили 11.11.2019, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Частково задоволено позов потерпілого ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 219 450,14 грн матеріальної шкоди та 50 000,00 грн моральної шкоди (а.с. 121-126).

11.05.2018 та повторно 27.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 31.01.2018.

04.12.2019 листом за № 04-3098 у відповідь на заяву позивача, ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» повідомило його про те, що відсутні підстави для проведення виплати відшкодування, оскільки відповідно до розділу 8 «особливі умови використання забезпеченого ТЗ» договору (поліс № АК/7813485), укладеного з власником транспортного засобу ЗАЗ 1103, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 встановлено, що до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років, а водійський стаж ОСОБА_3 становить менше 3-років та посвідчення водія вона взагалі не отримувала (а.с. 128-131).

14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 31.01.2018 (а.с. 132-135).

Листом № 3.1-02/5262 від 14.02.2020 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило його про те, що немає правових підстав для виплати йому відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну йому шкоду (а.с. 137).

У травні 2020 позивачем було пред`явлено позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 та ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ».

28.04.2021 постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 332/602/20 (провадження № 22-ц/807/131/21) рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2020 по цій справі скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з тієї підстави, що М(Т)СБУ є неналежним відповідачем (а.с. 138-145).

Разом з цим, ОСОБА_1 вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена моральна шкода, що полягала у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням ним тілесних ушкоджень.

Щодо нормативного обґрунтування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положення п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно з п. 1.8. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до п. 17.2. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п. 17.6. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 № 279/2011, зокрема в розділі «8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладанні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу у якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов`язковому технічному контролю (ОТК) (якщо «так», то вказується дата наступного ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника с меншим 3-х років.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, права та обов`язки сторін виникають з підстав та з умов визначених сторонами в правочині, в даному випадку в полісі № АК/7813485 (Страхувальник ОСОБА_2 та Страховик).

При укладені договору (полісу № АК/7813485) з ОСОБА_2 за угодою між сторонами зазначено, що до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років, про що зазначено в п. 8 полісу № АК/7813485. Відповідно до умов правочину (полісу № АК/7813485) вбачається, що особи відповідальність яких застрахована за правочином (полісом № АК/7813485) є особи водійський стаж яких має бути більше трьох років (а.с. 164).

Тобто, сторонами даного правочину визначено особливі умови за яких у Страховика виникає обов`язок здійснювати виплату страхового відшкодування.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент події виповнилось 20 років та її водійський стаж становить менше 3-х років.

Вказане свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність такої особи ( ОСОБА_3 ) відповідно до умов полісу № АК/7813485 також не є застрахованою, а отже в силу вимог Закону у Страховика не виникає обов`язку щодо виплати страхового відшкодування, оскільки: зобов`язання страховика за полісом № АК/7813485 обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують забезпеченим транспортним засобом; у даному випадку за полісом № АК/7813485, страховий випадок не настав, а отже і відсутні зобов`язання Страховика виплачувати суму страхового відшкодування.

Відповідно до п. 1.4. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено що особи, відповідальність яких застрахована це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Під володінням визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власне над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Це можливість власника утримувати річ, яка на законних підставах йому належить.

Право користування це юридично забезпечена можливість власника добувати з належна йому майна корисні властивості.

Так, ОСОБА_3 здійснювала користування, експлуатацію транспортного засобу, що не є володінням, а тому за вказаних умов транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства України не є забезпеченим, тобто не підпадає під дію положень п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки його експлуатацію здійснювала особа, відповідальність якої за умовами полісу не є застрахованою.

Відповідно до положень п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено умову, за якої Страховик здійснює відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме у разі настання страхового випадку.

В силу положень ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ДТП, що мала місце 31.01.2018 не є страховим випадком, а тому у Страховика відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Щодо моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вона полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3).

В ході розгляду справи жодними доказами не підтверджені факти понесених моральних страждань та погіршення життя позивача, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» належними доказами не обґрунтовані, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розподіляючи витрати, понесені ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною відповідача, а саме: наведений розрахунок на суму 5 000,00 грн (а.с. 167-звоороний бік), копія договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020, укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» (а.с. 169-170), копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 171), копія посвідчення адвоката України, виданого на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 172), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Синюком С.Л. (а.с. 172-зворотний бік); копія рахунку-фактури № 20 від 01.11.2021 на загальну суму 134 000,00 грн (а.с. 173), копія платіжного доручення № 19578 від 01.11.2021 на загальну суму 134 000,00 грн (а.с. 174), копія Акта виконаних робіт від 30.11.2021, зокрема, щодо ОСОБА_1 в розмірі 5 000,00 грн (а.с. 175) є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному стороною відповідача розмірі, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає, що понесені витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Судові витрати у вигляді судового збору відносяться за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і у задоволенні позовних вимог йому відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» витрати, понесені відповідачем на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 05.09.2022.

Суддя О.С. Яцун