Провадження № 4-с/761/30/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Романишеної І.П., за участю секретаря Войновського О.І., скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпи А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпи А.А., заінтересована особа: ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії заступника начальника Стрийського міського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпи А.А., заінтересована особа: ОСОБА_4 , відповідно до якої просить:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпи A.A. проведені ним у виконавчому провадженні № 40797678, а саме: обчислення розрахунку заборгованості від 05.04.2021 року;

- визнати неправомірним та скасувати проведені заступником начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпою А.А. розрахунки заборгованості по сплаті аліментів від 05.04.2021р.;

- визнати неправомірним та скасувати проведений заступником начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпою А. А. розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 05.04.2021р.;

- зобов`язати заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпу А.А., передати виконавче провадження №40797678 виконавцю Стрийському міськрайонному відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Матвіїшину М.М., якому воно вказане ВП 27.11.2019 року, було розприділене автоматизованою системою виконавчого провадження і який прийняв постанову про прийняття ним провадження до виконання.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) знаходився виконавчий лист №2610/27695/2012, виданий 14 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2012 року і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи скаргу, ОСОБА_1 посилається на наступні фактичні обставини.

19 листопада 2013 року державний виконавець Стрийського відділу ДВС Федоришин Н.С. відкрила виконавче провадження №40797678 по примусовому виконанню виконавчого листа №2610/27695/2012, здійснювала виконавчі дії та проводила розрахунки по сплаті аліментів до 05 грудня 2018 року.

05 грудня 2018 на підставі постанови начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській обл № 35 від 29.11.2018р., виконавче провадження № 40797678 передано із Стрийського відділу ДВС до відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів).

28 травня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва прийняв ухвалу, якою скасував вищевказану постанову, ухвала суду була залишення судами апеляційної та кассаційної інстанції без змін.

22 листопала 2019 року виконавче провадження передано до Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів), та згідно автоматизованого розподілу провадження розприділене виконавцю вказаного відділу Матвіїшину М.М.

05 квітня 2021 року заступник начальника Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) провів розрахунок заборгованості по сплаті аліментів і нарахував заборгованість по сплаті аліментів у сумі 49 236 грн. 64 коп.

На переконання скаржника, заступник начальника Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпа А.А. не має права вчиняти будь-які дії у виконавчому провадженні №40797678, оскільки відсутнє письмове доручення про передачу провадження від виконавця Матвіїшина М.М. до виконавця Мацюпи М.М. та постанова останнього про прийняття виконавчого провадження до виконання. Водночас стверджує про порушення процедури обчислення заборгованості розрахунку від 05.04.2021, зокрема, здійснення обчислення розрахунку не в автоматизованій системі виконавчого провадження, неправомірного застосування при обчисленні заборгованості положення ч.2 ст.195 СК України.

Між тим, ОСОБА_1 посилається на те, що заступник начальника Мацюпа А.А. проводить розрахунки за періоди, які визначені ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 17.05.2016 та 30.01.2019 року, як такими в яких відсутня заборгованість.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року поновлено строк на оскарження дій (бездіяльності), скаргу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання.

22 вересня 2021 року від заінтересованої особи ОСОБА_4 до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просила відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що скаржник зловживає своїми процесуальними правами шляхом повторної подачі скарги аналогічного змісту з тим самим предметом, з тих самих підстав, подаючи до суду ті самі докази. Зазначила, що боржник роками не виконує рішення суду, хоча має первинний, пріоритетний обов`язок щодо утримання дитини, над іншими родичами, які потребують догляду. Зазначені у скарзі положення були неодноразово розглянуті та оцінені численними судовими рішеннями всіх інстанцій, відсутні жодні належні і допустимі докази на підтвердження позиції боржника, скаргу вважає надуманою, а її вимоги - незаконними і необґрунтованими.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання скаржника про об`єднання справ в одне провадження було відмовлено.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року у задоволенні заяви заінтересованої особи про відвід головуючого судді по справі Романишеної І.П. відмовлено.

Згідно ухвали суду від 04 лютого 2022 року прийнято рішення про витребування у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) належно засвідченні матеріали ВП №40797678.

В судовому засіданні скаржник та його представники вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Заступник начальника Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) Мацюпа А.А. в судовому засіданні, заперечив проти задоволення скарги в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, проте, її неявка у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши вимоги скарги, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось учасниками справи, на виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 40797678 щодо примусового виконання рішення, на підставі якого видано виконавчий лист №2610/27695/2012 від 14 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на дитину ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2012 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 квітня 2021 року заступник начальника Стрийського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) провів розрахунок заборгованості по сплаті аліментів і нарахував заборгованість по сплаті аліментів у сумі 49 236 грн. 64 коп.

На думку, скаржника вказаний розмір є завищений та не відповідає дійсності, зокрема, при обрахунку заборгованості неправомірно врахована середня заробітна плата по м.Стрий, оскільки він належав до зайнятого населення, так як здійснював догляд за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка досягла 80-річного віку.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст. 195 СК України).

За змістом п. 4 розділу XVI Інструкції № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

У разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження, - п.3 розділу XVI Інструкції № 512/5.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства.

Відтак, згаданий Закон визначає, що до зайнятого населення належать як особи, які працюють, так і непрацюючі працездатні особи.

У випадку коли боржник є непрацюючою працездатною особою, яка доглядає за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, або за особою з інвалідністю І групи чи за особою, яка досягла 80-річного віку, він належить саме до категорії зайнятого, але непрацюючого населення.

У статті 81 СК України вказано, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (далі - Перелік № 146).

У п.1 вказаного Переліку, зазначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам І групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Таким чином, кошти, які отримує особа, що здійснює догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, та щомісячні компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, не включаються до складу доходів, з яких мають сплачуватися аліменти.

Вказані суми відшкодування на догляд за відповідними особами не визнаються заробітком, а є компенсаційною виплатою, тому для обчислення суми аліментів та заборгованості боржника, який є непрацюючою працездатною особою, по їх сплаті, мають застосовуватись положення частини другої статті 195 СК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21).

Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 15 березня 2019 року у справі №683/1782/16-ц, той факт, що непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а час догляду за особою з інвалідністю І групи зараховується до стажу роботи, не свідчить про неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування скаржнику заборгованості за аліментами.

Крім того, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року по справі №2610/27695/2012, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 03.09.2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментах згідно розрахунку від 06.02.2019 року - відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року по справі №2610/27695/2012, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2019 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо обчислення заборгованості по аліментах згідно розрахунку від 22.05.2019 року - відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року по справі №2610/27695/2012, скаргу ОСОБА_1 , на дії та рішення державного виконавця, скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 22.11.2019 року - залишено без задоволення.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду №2610/27695/2012 від 01.03.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05.06.2020 року залишено без змін.

Згідно ухвали Верховного суду №2610/27695/2012 від 24.05.2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28.09.2020 року залишено без змін.

Постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду №2610/27695/2012 від 01.03.2021 року встановлено, що суди першої та апеляційної інстанції зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки оспорюваний розрахунок заборгованості від 25.03.2019 року є законним і таким, що складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Судом встановлено, що періоди нарахування заборгованості були предметом дослідження при розгляді раніше поданих скарг та були предметом розгляду в вищезазначених справах, мають правовий висновок, наданий в ухвалах Шевченківського районного суду м.Києва, постановах Київського апеляційного суду, та постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду, зазначених вище.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність письмового доручення та відповідної постанови про прийняття ним провадження до виконання не свідчить про неправомірність проведеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відтак, не може бути підставою для задоволення скарги.

При цьому, суд враховує наявність в матеріалах справи доручення № 33 від 27.11.2019 року начальника Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Іваніва А.О. про передачу матеріалів виконавчого провадження АСВП № 40797678 від державного виконавця Матвіїшина М.М. до заступника начальника відділу Мацюпи А.А., що спростовує доводи скаржника.

Решта доводів скаржника про неправомірність дій/бездіяльності заступника начальника не надають змоги встановити, що в діях заступника начальника при вчиненні спірного розрахунку заборгованості по аліментам, є ознаки порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що оспорюваний розрахунок заборгованості є таким, що складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

За положеннями статті 447 ЦПК України, правом звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення наділені виключно сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 76 - 80 ЦПК України докази по справі мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Належних доказів на підтвердження того, що заступник начальника відділу Мацюпа А.А. при здійсненні спірного розрахунку не дотримався вимог законодавства матеріали справи не містять та не були надані скаржником на підтвердження обставин, викладених ним у скарзі.

Суд приймаючи рішення, у відмові у задоволенні скарги, керується п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи викладене, суд констатує відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , з огляду на те, що останній не довів неправомірність рішення, дії та бездіяльності заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпи А.А. в рамках виконавчого провадження, в той час як з доказів, які містяться в матеріалах справи не вбачається порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», які б призвели до порушення прав скаржника.

Керуючись ст.ст. 81, 447 - 453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мацюпи А.А., заінтересована особа: ОСОБА_4 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2022 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА