Справа № 288/2150/21
Провадження № 2/288/15/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову ОСОБА_3 (далі - Позивач) зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі Відповідач).

За час спільного проживання подружжя придбало автомобіль марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль придбаний за спільні кошти, зокрема на даний автомобіль надавала половину коштів Позивач. Після придбання його реєстрація здійснена на Відповідача та на сьогоднішній день Відповідач ним користується. На прохання Позивача його не надає, і взагалі стало відомо, що Відповідач з метою уникнення поділу даного автомобіля без згоди Позивача бажає продати та згідно оголошення вказаний автомобіль коштує 3800 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просить, здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме, автомобіля марки «Opel Corsa», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого вказаний автомобіль залишається в особистій приватній власності ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 отримає компенсацію за свою частку у даному автомобілі в розмірі 50141 (п`ятдесяти тисяч ста сорока однієї) гривні.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні після ознайомлення з експертизою, позовні вимоги визнав в повному обсязі, в судовому засіданні зазначив, що оскільки вони не домовилися щодо користування автомобілем, а тому буде виплачувати суму вартості автомобіля визначену судом.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 68, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 ./а.с.7/

Відповідно до копії Договору купівлі продажу 8047/2021/2553932 транспортного засобу від 27 квітня 2021 року, оформлений та підписаний в сервісному центрі 8047 РСЦ МВС в м. Київ № 8047/2021/2553932 в присутності адміністратора, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 , транспортний засіб марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , за 49000 гривень. /а.с.22/

Згідно наданої РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області інформації від 31 січня 2022 року № 31/6-189, транспортний засіб марки «Opel Corsa», 998, 2007 року випуску, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 . /а.с.50-51/

Як вбачається з Висновку експерта № 04/05/22 судової автотоварознавчої експертизи від 06 червня 2022 року, ринкова вартість автомобіля Opel Corsa, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 18 травня 2022 року, з урахуванням ПДВ становить 105 861,76 гривень. /а.с. 87-106/

Законодавством України презюмується, що за загальним правилом будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції майна набутого у шлюбі.

Так, згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до правил ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що автомобіль марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , не є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з пояснень сторін вбачається, що вони визнають, що цей автомобіль є (був) їхньою спільною сумісною власністю.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що автомобіль марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві власності на автомобіль, який стосується предмета спору, є різними, а відтак суд виходить з того, що ці частки є рівними.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік недомовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Не подільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) «[…] суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Зазначений висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами першою третьою статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника,

який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З наведених норм законодавства України випливає, що майно, щодо якого виник спір (автомобіль), може бути як поділено у рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , так з нього може бути виділено у власність одного з них його неподільну частину за умови, що інший згоден отримати грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки цієї частини майна, при цьому така компенсація може бути присуджена Судом.

Таким чином можливим способом поділу автомобіля марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є присудження ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 його частки, на що вона згодна і про що просить у позовній заяві.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22,30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. А при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його. таке майно або його вартість враховуються при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки судом встановлено, що спірний транспортний засіб марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , набутий в період шлюбу за спільні кошти подружжя, є спільним майном подружжя, суд приходить до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

При цьому, суд бере до уваги вартість спірного автомобіля, яка зазначена у позовній заяві і яку просить врахувати Відповідач, оскільки це договірна ціна, яку узгодили сторони.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 139 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 3550 (трьох тисяч п`ятсот п`ятдесяти) гривень.

Керуючись статтями 15, 16, 182, 183, 251-254, 256-258, 261, 267, 317, 319, 321, 325, 328, 355, 368, 370, 372, 386, 391, 392, 396 ЦК України; статтями 60-63, 68-72 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати автомобіль марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 - об`єктом спільної сумісної власності, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_7 ) грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Opel Corsa», 2007 року випуску, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 50141 (п`ятдесяти тисяч ста сорока однієї) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот восьми) гривень та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 04/05/22 в розмірі 3550 (трьох тисяч п`ятсот п`ятдесяти) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко