Справа № 466/8925/21 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/635/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Колич Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепи Ольги Орестівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 вересня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. вчинено виконавчий напис № 1880 про звернення стягнення на автомобіль «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності. Стверджує, вищезазначений автомобіль переданий в заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу, посвідченим 23 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. 17 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавче провадження № 66871224 з виконання виконавчого напису нотаріуса, в межах якого звернуто стягнення основної винагороди, витрат на проведення виконавчих дій, накладено арешт на майно боржника, передано майно на зберігання іншому зберігачу, призначено суб`єкта оціночної діяльності. Зазначає, що виконавчий напис не підлягає до виконання, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вважає, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості не подано вимоги про дострокове повернення суми боргу, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, розрахунок заборгованості та виписки щодо 91 000 грн. основної суми боргу та 124 296.48 грн. неустойки. Вказує, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави, однак йому не надіслано повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Наголошує, що вимоги стягувача не є безспірними, оскільки він регулярно погашав заборгованість згідно графіку платежів з незначними затримками, розмір заборгованості не узгоджується з сумою отриманих та повернутих коштів, нараховані відсотки є завишеними та такими, що суперечать принципам розумності та справедливості, а сума неустойки значно перевищує основну суму боргу.

З наведених підстав просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепи С.О. від 14 вересня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1880 про звернення стягнення на автомобіль «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020, ТСЦ 0744 належить на праві власності ОСОБА_3 , який переданий під заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу, посвідченим 23 лютого 2021 року ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 388, 389 в якості забезпечення зобов`язань за договором позики грошей № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепи Ольги Орестівни від 14 вересня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1880 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Renault Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал-В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020, ТСЦ 0744 належить на праві власності ОСОБА_3 , який переданий під заставу ОСОБА_1 , за договором застави транспортного засобу, посвідченим 23 лютого 2021 року ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 388, 389 в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики грошей № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепи С.О. від 14 вересня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1880 про звернення стягнення на автомобіль «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020, ТСЦ 0744 належить на праві власності ОСОБА_3 , який переданий під заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу, посвідченим 23 лютого 2021 року ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим № 388, 389 в якості забезпечення зобов`язань за договором позики грошей № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що доводи позивача про регулярну сплату заборгованості із незначними затримками не заслуговують на увагу, оскільки з моменту укладення договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року позивач не здійснив жодного платежу, відтак відсутні обставини, які могли б впливати на спірність заборгованості. Зазначає, що 02 липня 2021 року та 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_3 з письмовими заявами-вимогами про усунення порушень та необхідність повернення грошових коштів, однак такі, незважаючи на те, що отримані позивачем, не виконані. Вказує, що після спливу тридцяти днів з дня отримання вимог про усунення порушень та повернення коштів позивач не оскаржував розрахунок заборгованості перед відповідачем, що свідчить про визнання ним заборгованості в повному обсязі, а відтак і її безспірність. Вважає, що саме на позивача покладено обов`язок довести що заборгованість є спірною, однак позивач у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості на дату вчинення приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Звертає увагу, що ним не порушено процедуру звернення на предмет забезпечувального обтяження, оскільки боржнику надіслано письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання з одночасною реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 25 серпня 2022 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 15 серпня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 26 серпня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем не надано приватному нотаріусу доказів безспірності заборгованості позивача, а сам виконавчий напис вчинено з порушенням встановленої законодавством процедури його вчинення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2021 року між ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 укладено договір позики № Л230221-1, за умовами якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 107688 грн., що на день укладення договору еквівалентно 3846 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути через три місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 23 травня 2021 року.

У пункті 5 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року сторони визначили графік повернення позичальником грошових коштів, а саме 5096 грн., що еквівалентно 182 долари США, до 23 березня 2021 року включно; 5096 грн., що еквівалентно 182 долари США, до 23 квітня 2021 року включно та 97496 грн., що еквівалентно 3482 доларів США, до 23 травня 2021 року.

Відповідно до п. 11 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1 % від загальної суми заборгованості за кожен день існування простроченої заборгованості, а також 3 % річних від простроченої суми.

Згідно з п. 16.1 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року позичальник зобов`язаний укласти договір застави, визначений п. 11 цього договору на узгоджених з позикодавцем умовах.

Пунктом 12 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

Пунктом 13 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року передбачено, що з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі щодо повернення суми позики та сплати можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу, предметом якого є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020 ТСЦ 0744.

Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV.

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження є реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом строку, що визначається згідно з частиною другою статті 28 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження або іншого строку, встановленого за домовленістю обтяжувача та боржника, зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. У разі отримання предмета обтяження у володіння обтяжувач зобов`язаний до закінчення процедури звернення стягнення вживати заходів щодо збереження відповідного майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_5 , звернувся до ОСОБА_3 із заявою-вимогою про усунення порушень від 02 липня 2021 року, у якій пропонує позивачу до 02 серпня 2021 року виконати свої зобов`язання за договором позики та сплатити йому 134075.20 грн., з яких 91 000 грн. основна заборгованість за договором позики, 43 075.20 грн. неустойка відповідно до п. 11 договору позики, та попереджає, що у випадку несплати вищезазначеного боргу у встановлений в цій заяві строк звернеться до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для стягнення суми заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна запис про реєстрацію звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 73513604 від 02 липня 2021 року.

Заява-вимога разом з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 73513604 від 02 липня 2021 року надіслана на адресу ОСОБА_3 цінним листом з описом вкладення 05 липня 2021 року, що підтверджується поштовим штемпелем на описі вкладення та квитанціями АТ «Укрпошта» (а.с. 70), однак в матеріалах справи відсутні докази про їх отримання позивачем.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ОСОБА_3 із заявою, в якій пропонує позивачу до 02 вересня 2021 року виконати свої зобов`язання за договором позики та сплатити йому 184767.52 грн., з яких 91 000 грн. основна заборгованість за договором позики, 93767.52 грн. неустойка відповідно до п. 11 договору позики, та попереджає, що у випадку несплати вищезазначеного боргу у встановлений в цій заяві строк звернеться до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для стягнення суми заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Заява-вимога разом з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №73513604 від 02 липня 2021 року надіслана на адресу ОСОБА_3 цінним листом з описом вкладення 18 серпня 2021 року, що підтверджується поштовим штемпелем на описі вкладення та квитанціями АТ «Укрпошта» (а.с. 66), а фактично отримана боржником 08 вересня 2021 року, що підтверджується витягом з офіційного веб-сайту «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення (а.с. 72).

14 вересня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 1880, яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020 ТСЦ 0744, який передано в заставу ОСОБА_1 , та запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги ОСОБА_1 в сумі 218396.48 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 17 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66871224 з виконання виконавчого напису № 1880 від 14 вересня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 17 вересня 2021 року в межах виконавчого провадження № 66871224 накладено арешт на транспортний засіб марки «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , та належить ОСОБА_3 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 17 вересня 2021 року в межах виконавчого провадження № 66871224 призначено Державне підприємство «СЕТАМ» зберігачем вищезазначеного майна.

Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц.

Враховуючи те, що заява-вимога разом з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майнареєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження надіслані позивачу 18 серпня 2021 року, у ній зазначено термін виконання зобов`язання до 02 вересня 2022 року, заява вимога отримана ОСОБА_3 08 вересня 2021 року, що позбавило його можливості виконати вимогу у встановлений термін, а виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 14 вересня 2021 року, тобто без дотримання строку на виконання такої вимоги, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України)

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (в редакції діючій на час вчинення оспорюваного виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку серед документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу копію договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 .

Однак, договір позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року не є нотаріально посвідченим, а відтак, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з вимогами п. 16.1 договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року позичальник зобов`язаний укласти договір застави на узгоджених з позикодавцем умовах.

Зі змісту виконавчого напису № 1880, вчиненого 14 вересня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. вбачається, що спірний автомобіль переданий в заставу на підставі договору застави транспортного засобу від 23 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О., за реєстровим № 388,389, однак такий в матеріалах справи відсутній.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепи О.О. належним чином посвідчені копії всіх документів, що стали підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, однак ухвала суду залишилася без виконання, що не дозволяє зробити висновок про відповідність поданих приватному нотаріусу документів переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу та заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач покликається на наявність у нього права на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса звернути стягнення на належний позивачу транспортний засіб, який є предметом застави на підставі договору, однак, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, також не надав суду договір застави транспортного засобу від 23 лютого 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О., за реєстровим № 388,389.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 1880 від 14 вересня 2021 року у нього був оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За умовами договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 позикодавець передав у власність позичальнику 107688 грн., що на день укладення договору еквівалентно 3846 доларів США, а позичальник в свою чергу зобов`язується повернути у визначений цим договором строк загальну суму позики в гривнях, що становить 3846 доларів США за курсом на дату здійснення платежу.

Разом з тим, загальна сума заборгованості, яку ОСОБА_1 вимагає повернути йому на підставі відрізняється договору позики № Л230221-1 від 23 лютого 2021 відрізняється розміром неустойки, а саме: у заяві-вимозі від 02 липня 2021 року загальний розмір заборгованості 134075.20 грн., у заяві-вимозі від 18 серпня 2021 року загальний розмір заборгованості 184767.52 грн., а виконавчим написом № 1880, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. 14 вересня 2021 року, запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , на загальну суму в розмірі 218396.48, однак відповідачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували визначений ним розмір заборгованості, зокрема, неустойки, відтак не долучено доказів на підтвердження безспірності заборгованості, що є обов`язковою умовою для вчинення нотаріусами виконавчих написів, на підставі яких проводиться звернення стягнення на майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою С.О. від 14 вересня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1880, про звернення стягнення на автомобіль «Renault», модель «Megane», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип загальний легковий-загальний універсал-В, колір чорний, д.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 03.07.2020, ТСЦ 0744 належить на праві власності ОСОБА_3 , який переданий під заставу ОСОБА_1 за договором застави транспортного засобу, посвідченим 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О., за реєстровим № 388, 389 в якості забезпечення зобов`язань за договором позики грошей № Л230221-1 від 23 лютого 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту отримання вимоги про усунення порушень позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за договором позики станом на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса була іншою, ніж та, яка запропонована до стягнення, не заслуговують на увагу, оскільки, звертаючись до боржника з вимогами про повернення коштів та з попередженням про можливе звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання умов договору позики, стягувач постійно змінював суму заборгованості, що не свідчить про її безспірність.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.08.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк