ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5669/21 Номер провадження 22-ц/814/3263/22Головуючий у 1-й інстанції Яковлева В.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2021 року, постановлене суддею Яковлевою В.М. (повний текст складено 28 грудня 2021 року),
по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
16.04.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ус В.В., звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок за кредитною карткою віза, за результатами якого списати нараховані проценти та повернути кошти, списані з грудня 2020 року.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 1995 року є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу в Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба.
Із грудня 2020 року у нього списуються проценти за користування коштами з картки віза ПриватБанку та 03.03.2021 він звернувся до банку із листом про списання з нього процентів за користування грошима та повернення списаних коштів. У відповідь на звернення він отримав відмову із роз`ясненнями пред`явити посвідчення офіцера та довідки про проходження військової служби з військового комісаріату або з військової частини.
Вважає таку відмову протиправною, оскільки право на списання процентів та повернення списаних коштів гарантовано ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», за змістом якої допоки в Україні діє особливий стан, запроваджений із 17.03.2014, списання з військовослужбовців процентів, зокрема банками, не допускається. Університет, як військово-навчальний заклад, прирівнюється до військової частини Збройних Сил України, отже ним, позивачем, були надані банку всі документи, необхідні для списання процентів та повернення коштів. Із метою захисту порушеного права, просить вимоги позову задовольнити.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.12.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» здійснити ОСОБА_1 перерахунок процентів за кредитною карткою віза, з урахуванням положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за результатами якого списати нараховані проценти та повернути кошти, які були списані з грудня 2020 року.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано доведеністю позовних вимог.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Посилаючись на позицію Верховного суду, сформовану у справах №320/8618/15-ц від 10.10.2019, №712/9613/15-ц від 05.08.2020 вважає обраний позивачем спосіб захисту неефективним, а порушене право недоведеним, через відсутність у справі доказів нарахування позивачу відсотків за укладеним договором, списання коштів на відсотки, їх розмір, а також чи були ці кошти власністю позивача.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.12.2021.
17.05.2022 АТ КБ «ПриватБанк» подало письмові пояснення, за змістом тотожні доводам апеляційної скарги.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.08.2022 у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У зв`язку із відсутністю технічної можливості, фіксування судового процесу в режимі відоконференція за участі представника позивача адвоката Ус В.В. не відбувалося.
Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, посвідчення офіцера серія НОМЕР_1 ./а.с.7,8/

Згідно довідки Т.в.о начальника відділу персоналу та стройового-заступника начальника штабу Харківського національного університету Повітряних сил Гороховського Олександра від 02.03.2021 №355/24-95, підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба із 28.07.1995 по теперішній час./а.с.6/

03.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про списання процентів за кредитною карткою, у якій просить списати з нього будь-які проценти та штрафні санкції (за наявності), а списані кошти повернути на його рахунок та в майбутньому не нараховувати до завершення особливого періоду. Разом із заявою ним надано банку оригінал довідки про те, що він, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, та копію посвідчення офіцера. За результатами даного звернення просить надати відповідь на його адресу упродовж строку, встановленого ст.20 Закону України «Про звернення громадян»./а.с.5/

За змістом відзиву на позов АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що на вхідну заяву позивача банком відповідь та доведено до відома позивача, що підтвердженням призову під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток (форма встановлена указом Президента України від 30.12.2016 №852/2016), довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу та витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини. Документ, який підтверджує статус ветерана війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону на підставі якого надаються пільги та компенсації є посвідчення. Листом Міноборони не передбачена довідка про проходження військової служби з Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І.Кожедуба, як документ, що підтверджує початок/період проходження військової служби. З урахуванням викладеного, позивачу рекомендовано для можливості здійснення перерахування відсотків по кредиту звернутися до будь-якого зручного відділення АТ КБ «ПриватБанк» та надати посвідчення офіцера відповідно до п.2.25 розділу ІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 №170. Також повідомлено про необхідність надання довідки із зазначенням звання, дати початку проходження військової служби та яка буде видана комісаріатом або військовою частиною./а.с.73/

Задовольняючи вимоги позову районний суд виходив із того, що при звершенні в банк із заявою позивачем надано необхідні документи, підтверджуючи його статус, як особи, яка має право на пільгу, встановлену частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відмова банку вчинити відповідні дії є неправомірною, оскільки статус позивача підтверджується належними доказами, зокрема, посвідченням та довідкою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про проходження військової служби, яка передбачена для осіб, які проходять службу в підрозділах, що не мають статусу військових частини, відповідно до розділу ІІ статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України», п.1 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Апеляційний суд із висновками районного суду погоджується з огляду на наступне.
Пунктом п`ятнадцятим статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Наведена норма Закону є самостійною і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (мобілізованого) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Для реалізації указаного права на пільгу, позивач звернувся до відповідача із заявою про списання з нього процентів та штрафних санкції (за наявності), а списані кошти повернути на його рахунок та в майбутньому не нараховувати до завершення особливого періоду. Разом із заявою ним надано банку оригінал довідки про те, що він, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, та копію посвідчення офіцера.

АТ КБ «ПриватБанк», відмовляючи у вчиненні таких дій, послалося на те, що позивачем надано банку невірний документ, а саме, довідку, видану Харківським національним університетом повітряних сил ім.І Кожедуби Збройних Сил України.

Районний суд, правильно установивши статус позивача, військовослужбовець, та його проходження військової служби в навчальному закладі, який відповідно до розділу ІІ статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України», п.1 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прирівнюється до військової частини Збройних Сил України, дійшов обґрунтованого висновку, що надана ним банку довідка є належним доказом на підтвердження його права на пільги.

Відповідні роз`яснення надані до Національного банку України листом Міністерства Оборони України від 09.10.2020 №321/6192, за змістом яких перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких довідка Форма 5. Будь який інший документ, який би підтверджував проходження служби в особливий період у Збройних Силах України не передбачений нормативними документами. Окрім того чітко зазначено, що військовослужбовцями є курсанти та слухачі вищих військових навчальних закладів Збройних Сил України, а організаційно Збройні Сили України складаються з військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України.

Із огляду на викладене, апеляційний суд визнає правильними та вмотивованими висновки суду першої інстанції щодо підставності позову та його задоволення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неефективністю обраного позивачем способу захисту порушеного права, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідне право гарантовано позивачу Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та реалізовано в порядку ст.ст.15, 16 ЦК України.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права наведеним критеріям відповідає, а наведена банком позиція Верховного Суду сформована з інших правовідносин, які не є подібними. Зокрема, у справі №712/9613/15 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вимоги про визнання дій ПАТ «Дельта-Банк» щодо невиконання взятих на себе зобов`язань по погашенню споживчого кредиту із поточного рахунку позичальника на підставі розпорядчого договору незаконними є неефективним способом захисту. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі п.7 ч.2 ст.16 ЦК України.

Наведена банком позиція Верховного Суду у справі №320/8618/15-ц від 10.10.2019 також застосуванню не підлягає, оскільки у вказаній справі заявлено вимоги про зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції на тіло кредиту по кредитному договору.

Твердження відповідача про недоведеність вимог позову через відсутність у справі доказів нарахування позивачу відсотків, їх списання, розмір та чи були ці кошти власністю позивача, на заявлений спір не впливають, оскільки, зміст позову та його вимоги пов`язані із зобов`язанням банку здійснити перерахунок з урахуванням пільг, передбачених ч.15 ст.14 Закону, а відповідна інформація щодо фінансового стану позивача, як клієнта АТ КБ «ПриватБанк», перебуває у розпорядженні останнього, і в межах заявленого спору судом не досліджується.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов