РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1647/21

Провадження № 22-ц/4815/855/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кругліцької Валентини Михайлівни на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2022 року (ухвалене у складі судді Зейкана І.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 05 березня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та майже не приймає участі у його вихованні. Крім того, систематично вчиняє сварки у присутності дитини, чим завдає психологічного насилля. Вона власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. При цьому, що її дохід складається лише із соціальних виплат. Станом на сьогодні, вона позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки дитина часто хворіє і потребує безперервного догляду. Крім соціальних виплат на жінку, котра перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та аліментів на неї, іншого доходу вона не має. Відповідач проживає окремо від неї із сином, має власне житло, що набуте ним до шлюбу та є працевлаштованим на підприємстві ТзОВ «Західенергомонтаж», де отримує заробітну плату, яка складає біля 10 000 грн.. Відповідач додаткової матеріальної допомоги не надає, дитину фактично не відвідує та не цікавиться життям та здоров`ям сина. Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/6 частини його заробітку (доходу) на її утримання, як дружини з якою проживає малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 02 грудня 2021 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, доказів про наявність у неї додаткових джерел доходу матеріали справи не містять. Враховуючи, що перебування відповідача на службі у Збройних силах України та незначний час протягом якого позивач матиме право на аліменти, а саме до 10.11.2022 року, місцевий суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення сином 3-х річного віку у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_3 - адвокат Кругліцька В.М. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі наголошує, що позивачем не надано доказів про наявність у відповідача доходів та будь-якого матеріального активу для виплати аліментів на утримання дружини. Пояснює, що з 24.02.2022 року він мобілізований до Збройних Сил України у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану. Розуміючи свій обов`язок щодо надання матеріальної допомоги дружині, зазначає, що на даний час має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/30 частки свого заробітку, щомісяця.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на утримання дружини аліменти у розмірі 1/30 частки свого заробітку, щомісяця, до досягнення сином трирічного віку.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05 березня 2016 року.

Від спільного проживання сторін у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 13 листопада 2019 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, яка на даний час перебуває у декретній відпустці, що сторонами не заперечується.

Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року у справі №565/1456/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аліменти стягнуто з 26 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Предметом розгляду даної справи є спір, який виник між сторонами стосовно надання відповідачем утримання позивачці, як дружині, яка доглядає дитину до трьох років.

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України).

Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивачки, з якою проживає їх спільний з відповідачем син, який не досяг трьохрічного віку, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, відтак має можливість надавати дружині матеріальну допомогу.

При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів, який визначений місцевим судом до стягнення, адже відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що він не має матеріальної можливості надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення малолітньою дитиною віку трьох років - 10.11.2022 року.

Натомість, у ході розгляду справи відповідач фактично не заперечував свого працевлаштування та вказав, що він з 24.02.2022 року мобілізований до Збройних Сил України, відтак має стабільний дохід.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду, які є достатньо мотивовані і підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кругліцької Валентини Михайлівни залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.